NETFLIX PRESENTERAR
DET LIV DU FÖRTJÄNAR
VITVAROR FRÅN FRIGISMART
Wow.
- "Det liv du förtjänar." - En klassiker.
Tack.
Så många minnen. Jag minns smaken av chokladcroissant framför teven.
- Vilket år är den från? 1994? - 1998.
- Oj, då var jag bara... 15 år. - Jag var 12.
Vi börjar bli gamla, Natalia.
"Det liv du förtjänar."
- Var det du som kom på den? - Ja.
Kunden gillade den inte.
Vi fick stå på oss för att få den målgruppstestad. Man gjorde inte sånt då.
Den var bra för sin tid.
- Men inte nu? - Jodå...
Den är fortfarande bra. Det finns delar av den som är tidlösa.
- Har du nåt från senare tid? - Visst...
- En kampanj för Telefónica. - Movistar.
Nej, Telefónica. Jag gjorde också...
...Codorníus julkampanj i fjol.
STORA ORD - GOTT NYTT 2018
Nej... Den här känner jag inte igen.
Jaså, inte? Den var riktigt framgångsrik.
- Och den gjorde du på Tilson? - Ja, det var den sista innan...
Jag hade varit där länge och behövde ett luftombyte.
Jag var sugen på att jobba på en mindre byrå.
- Så små är vi inte. - Nej, jag menade inte så.
Yngre och djärvare, menade jag. Det var jag sugen på.
Och du slutade på på Tilson för...?
Ett år sen.
Okej...
Du är enormt erfaren, Javier.
En legend, skulle jag säga.
Verkligen.
Och...
...du är överkvalificerad för tjänsten som vi ska tillsätta.
- Inte nödvändigtvis. - Jo.
Den passar nån som är helt ny i branschen.
- Alla är vi ju nybörjare, på sätt och vis. - Det där förstod jag inte.
Jag har inget emot att kavla upp ärmarna och jobba med ungdomar...
Du säger själv att du är ute efter nåt yngre och djärvare.
Jag ser inget djärvt i det här.
Jag ser bara...
...en flaska cava med tomtemössa.
Jag beklagar.
Jag följer dig ut.
- Kan du godkänna parkeringsbiljetten? - Javisst.
- Vilken kund? - Förlåt?
- Vilken kund arbetar ni hos? - Jag har varit på jobbintervju.
Vi godkänner bara parkering för kunder.
De bad mig ju komma hit. Det där sa de inget om.
Jag förstår, men det borde de ha gjort. Det är vår företagspolicy. Jag beklagar.
Kan du göra ett undantag?
Jag måste ange en kod. Alla kunder har en särskild kod.
- Jag beklagar. - Ja, du sa det.
- Ursäkta? - Det är tredje gången du beklagar.
Kan du godkänna parkeringen i stället?
Jag beklagar.
Är det nåt problem, Iker?
Han vill få parkeringen godkänd. Jag säger att det inte går utan kundkod.
Godkänn den.
Använd min kod.
Tack.
Vad tänker du på?
Säg vad du tänker på.
På jobbintervjun i dag.
- Hur gick det? - Bra.
Riktigt bra.
Det känns lovande.
Jag får besked inom några veckor.
Javier...
- Fråga mig. - Vadå?
- Vad jag tänker på. - Marga...
- Gör det. - Vad tänker du på?
- El Carmel. - Nej.
Vi äger ju lägenheten och hyr ut den för en spottstyver.
Nej, sa jag.
Hur länge kan vi fortsätta så här?
- Varje månadshyra utarmar oss. - Det här är vårt hem.
Det är bara en lägenhet, Javier.
- Då säljer jag hellre bilen. - Ja, den med.
Ska jag ta cykeln till jobbintervjuerna?
Ta Fiaten.
Eller tunnelbanan. Du kan säga att bilen är på verkstad.
Vad är det?
Ska jag ljuga?
- Javier... - Vadå? Han märker inget.
Hej.
Mamma har pratat med dig, va?
Du ska inte oroa dig.
Vi flyttar bara tillfälligt.
Ja, hon sa det.
Bara för några månader, tills det vänder.
Oroa dig inte för skolan, för terminsavgiften är betald.
- Så du kan fortsätta där. - Det behövs inte.
- Vad menar du? - Om den kommunala skolan är närmast.
Fast det är redan betalt.
De retas ju redan. Hur ska det bli när jag bor i El Carmel?
Retas de?
- Varför det? - Vad tror du?
Ingen aning, Dani. Berätta.
Pappa...
- Varför skulle de reta dig? - Ser du inte det?
- Nej, det ser jag inte. - Okej.
Jag kommer för sent.
Araceli. Det ösregnar ute. Vill du ha skjuts till tunnelbanan?
Jaha...
Tack, då.
Araceli.
Jag ville prata om...
- Min fru har väl berättat att vi flyttar? - Ja.
Vi har det väldigt kärvt.
Snälla herrn...
Jag beklagar, Araceli.
Gör inte så här mot mig.
Om det vänder inom några månader så kanske...
Dani, då? Jag håller verkligen av pojken...
Dani klarar sig.
- Nu får du... - Jag blir så ledsen.
Vi är också ledsna för det här.
Seså, Araceli.
Förlåt.
Förlåt mig.
Det jag ville säga...
Ja?
Nycklarna.
Är du snäll och ger mig lägenhetsnycklarna?
Araceli!
Det är glas i den där kartongen också. Var försiktiga med den i hissen.
VÅGA DRÖMMA
Javier Muñoz?
- Hej, jag söker chefen. Är han här? - Hon är på kontoret.
Tack.
Javier Muñoz?
Hej. Javier Muñoz?
Den här vägen.
Ni kan sitta och vänta medan ni blir fetare och gråhårigare.
- Åstadkommer ni nåt då? - Nej!
Eller så kan ni resa er upp och ge livet en rejäl spark i arslet.
Åstadkommer ni nåt då?
Ja!
Ni måste sluta be om ursäkt, sluta be om lov!
Javier?
Ja.
Så jag sa: "Jag är inte försäljare, Jacinto."
Nej...
Jag är visionär.
För er slogan handlar om att drömma och att visa...
Låt oss tala klarspråk. Drömmen är inte särskilt originell.
Vi ska visa dem att livet handlar om mer än så.
Nåt bättre än vad de är beredda att nöja sig med.
Dra lärdom av det här, Lucas. Det här lär man sig inte på universitetet.
Jag antecknar.
Jag har min mapp här.
Det behövs inte.
Vi är förstås bekanta med ditt arbete, Javier.
BMW, Frigismart...
- Jag älskade cavaflaskan med tomteluva. - Ja...
Min enda fråga är: När kan du börja?
Tja... Nu på en gång?
Strålande.
Jag ska ha ett möte på länk med London nu. Du och Lucas får bena ut detaljerna.
Javisst.
- Välkommen. - Tack.
- Välkommen. - Tack så mycket.
Här är kontraktet.
- Du kan väl ögna igenom det? - Javisst.
Tack.
Ursäkta...
- Lucas, va? - Ja.
Vad är det här?
Tre månaders provanställning.
Utan lön?
Det stämmer.
Men det här är ju...
...ett praktikkontrakt.
Ja, som det stod i annonsen.
Kan du be Darío komma tillbaka?
- Han sitter ju i möte. - Darío och jag har känt varandra länge.
- Han skulle inte ge mig provanställning. - Han blev förvånad...
...när han såg att du sökte platsen.
Och?
Han sa att vi skulle få dig billigt.
Nej, nej...
- Hej. - Hur är det?
Jag har stått upp hela dagen, så jag har fått en blåsa.
Jag behöver skaffa fotriktiga skor.
Det är klorin.
- Var är Dani? - På sitt rum. Det finns pasta i mikron.
KÄLLARE
Lugn!
Lugn. Det är ingen där.
RYTMISK GYMNASTIK
Hur är det?
Jag gör läxor.
- Hur var det i skolan? - Bra.
Skönt att slippa uniform, va?
Det blir mer avslappnat så.
Det var länge sen vi hittade på nåt ihop.
- Vi såg ju Star Wars. - Ja, men det var länge sen.
Jag ska ut och springa för att rensa tankarna och få lite luft.
- Ska du följa med? - Nu?
Ja, vi hinner före middagen.
Men jag pluggar ju matte.
Mens sana in corpore sano. Lär ni er inget på latinet?
Latin läste man förr i tiden.
Vilken stil...
Du ska få se vad farsgubben går för.
Var klar om fem minuter.
Bra.
Kom igen nu.
Genom näsan.
Andas in genom näsan och ut genom munnen.
Nej, nu andas du med munnen. Då blir du tröttare. In genom näsan.
- Okej. - Bra.
Så ska det se ut. Kämpa på.
Nu andas du med munnen igen.
- Förlåt. - Säg inte förlåt. Prata inte.
In genom näsan, ut genom munnen.
Nej, stanna inte. Då orkar du inte ända upp.
- Jag kan inte. - Det kan du visst!
- Jag kan inte. - Vi är nästan uppe. Stanna inte, Dani!
Vad har hänt?
- Inget. - Vadå "inget"?
Vi sprang och han blev lite trött, bara.
Har du kräkts?
Vad har du gjort?
- Jag? - Ja.
Det var inte pappas fel.
- Vi sprang uppför backen. - Backen här bakom?
- Jag trodde han skulle fixa det. - Men varför?
- Vadå? - Varför skulle han upp där?
- Han skulle lära mig. - Motion är nyttigt.
- Är det nyttigt? - Fetma är åtminstone inte nyttigt.
- Javier... - Han blir retad i skolan.
- Nu räcker det! - Det visste du inte, va?
Det är klart jag visste. Han är min son.
Jag har pratat med rektorn och klassföreståndaren.
Men inte med mig.
Varför inte det? Tydligen vet alla att förutom jag att min son blir retad.
Det här är skälet till att jag inte har sagt nåt.
För att din lösning är att pressa honom tills han kräks.
- Jag vill göra det bättre. - Bättre?
Ja, för dig och Dani. Min son ska inte bli utstött och min fru ska inte lukta klorin.
- Det är ett jobb. Jag anpassar mig. - Du anpassar dig inte. Du har gett upp.
Du kanske ska gå ut en sväng.
Hallå?
- Hej, jag ringer angående annonsen. - Vilken annons?
Om den begagnade bilen. Finns den kvar?
- Jag frågade om den finns kvar. - Nej.
Nej, jag beklagar. Den är såld.
Redan? Kan jag inte få se den och lägga ett bud?
Nej, den är såld.
Adjö.
Våra nya smaker...
Människor som vågar, som går mot strömmen, som drömmer...
...rekordlen i 48 timmar...
Framgång kommer inte ensam.
Nya upplevelser varje dag...
En tid för framgång...
...heltäckande försäkring.
Låt oss slå följe med dig.
Fatta ett beslut som ger dig och hela din familj sinnesro.
LARAS BYRÅ
POOLFIRMAN
TOMÁS KONTOR
EN DAG
OLYCKAN
RATTONYKTERHET
KÖRKORT INDRAGET
I ETT ÅR
KALENDER - 21 SEPTEMBER
15.00 LEDNINGSMÖTE 16.20 TANDLÄKAREN
20.00 SANTO ÀNGELS KVARTERSKYRKA
- Hej. Är allt bra? - Ja då.
- Kom in. - Tack.
Jag kommer strax.
Välkommen.
- Nej, jag ska inte... - Kom in.
Vi bits inte.
Amparo.
Javier.
Första gången?
Ja.
Kom in.
Du kan ta vilken stol du vill.
Hej.
- Hej. - Hur är det?
Hur har veckan varit?
EN MÅNAD
Välkomna.
Då kan vi börja.
Vi har en ny deltagare.
Det är hans första gång, så hälsa honom välkommen.
Prata om du vill, men det är inget tvång.
Delta, lyssna... Allt går bra, bara du inte avbryter.
Vem vill börja?
Jag.
Jag har haft...
...en skitvecka.
Toni och jag har gjort slut.
Ni tycker förstås att han kan dra åt helvete, att han bara gav mig problem.
Och visst, han snortade oavbrutet, men...
...nu när han är borta...
...vill jag själv dra en lina.
Den här...
...är min mest värdefulla ägodel. Jag menar det.
Men jag måste nog snart lämna tillbaka den.
Det går bra för mig. Visst, ibland när jag går förbi en bar kan jag tänka:
"Äh, nu går jag in och tar en kaffekask och spelar lite."
När...
När han pussar mig vet jag...
...att han bara vill kolla om jag luktar sprit.
Det är svårt att gå ut, svårt att träffa vänner...
Det är svårt att vara omgiven av öl och drinkar.
Jag fyller ju år i dag, för fan.
Redan 36 år.
Men vi kan skippa cavan.
Vi skippar cavan och skålar i vichyvatten.
Nån mer?
Om ingen mer vill prata kan vi avsluta...
Förlåt.
Hej.
Jag heter...
...Javier.
Det är första gången.
Jag vet inte riktigt hur det här funkar.
Men jag vill...
...tacka er för att ni har delat med er...
...av era historier och hjälpt mig att förstå...
...att jag inte är ensam.
Det är det jag behöver.
Att inte ta itu med det här ensam.
Jag har försökt sluta.
Inte bara en eller två gånger.
Det är nog snarare...
...fem.
Fem gånger har jag gett mig ut och letat rätt på killen...
...som jag kan köpa av.
Jag har gjort det av svaghet och av dumhet...
...för jag har inget annat.
Jag har förlorat min fru...
...och min dotter.
Jag har gjort dem illa...
...både känslomässigt och på andra sätt.
Om ni förstår vad jag menar.
Men jag vill bättra mig.
Jag vill tro att jag är en bättre människa.
Att jag klarar av det.
För jag är inte sån.
Tack.
Ja, du har rätt.
Gratulerar.
- Tack. - Och välkommen.
Välkommen.
- Tack. - Det första steget är svårast.
Och förstås det andra, tredje, fjärde, femte, sjätte...
Va?
Det är ju 12. Steg, alltså.
Ja, just det. Ursäkta mig.
Hej.
Jag vill bara ge dig lite uppmuntran.
Jag har varit med om samma sak.
Återfallen...
...är jobbiga.
Jag har fått börja om många gånger.
Men se på mig nu.
Ett år.
Så kämpa på.
Tack.
Hej då.
Jo...
Skulle jag kunna...?
Jag har så mycket tvivel och så många frågor.
Får jag bjuda på en kaffe?
Förlåt, klockan är mycket.
Visst. Det finns ett fik här bredvid.
- Javier. - Tomás. Trevligt att träffas.
Man måste lära sig tecknen, veta i vilka situationer man blir frestad
och vad som får en att vackla.
- Lära känna sina svagheter. - Man kan aldrig helt skydda sig mot dem.
- Men vet man dem är halva slaget vunnit. - Jag är väl medveten om mina svagheter.
Men beskyller du andra för dem?
- Bra fråga. - Den viktigaste av alla.
Hur känner du igen dina svagheter?
Genom övning.
- Ibland på jobbet... - Vad jobbar du med?
- Vice vd för logistikföretaget Altamira. - Inte illa.
Visst, men det medför stress, konflikter och stunder då man känner sig ouppskattad.
- Hemma också. - Jaså?
Ja, som det är för alla.
Jag jobbar mycket och Lara tycker... Min fru, alltså.
...att jag inte gör nog för dottern.
Som om man kunde klona sig.
- Att jag inte bryr mig. - Säger hon så?
Inte ordagrant, men hon tänker det. Det svider.
Och det är en svaghet hos dig?
Alltså, det låter snarare som att du beskyller henne för det...
Där ser du.
Det är lätt att falla in i det där, som du märker.
- Ursäkta. - Ingen fara. Svara, du.
Nej, det behövs inte.
Nej, det här tar jag. Fattas bara annat.
- Det här var nyttigt för mig. - Ingen orsak.
Jag undrar...
Förlåt, vi har nyss träffats, och jag bara...
Ingen fara. Vad är det?
De där mötena är nåt helt nytt för mig.
Jag skulle behöva en sponsor, så jag undrar om du...
Jag vet faktiskt inte.
Jag har aldrig varit sponsor och det är ett stort ansvar.
Jag vill inte att du ska känna dig pressad.
Jag är nyinflyttad i Barcelona.
Jag känner ingen här, så...
Okej, vi kan väl pröva.
Nån månad eller två, så ser vi hur det går.
- Fint. Tack. - Okej.
- Tack. - Ingen orsak.
Hallå?
Hej, jag ringer på annonsen om bilen.
Den är såld.
Javier?
- Var har du varit? - Lektionen drog över tiden.
Sen bjöd läraren med några av oss ut på ett glas.
Du kunde ha ringt.
Batteriet var slut.
Det måste laddas.
Vilka tog läraren med ut?
Plugghästarna?
Ja, favoriteleverna.
Smöris.
Blir det nåt jobb åt dig?
Ja, det är visst nåt projekt på gång. Det låter intressant.
Det låter ju jättebra.
Ja, nu ska det nog ljusna.
TREDJE VÅNINGEN
Carla?
- Kommer du? - Jag kommer.
- Kom nu, annars missar vi hissen. - Jag kommer!
Har du nycklarna?
Nej, du fick dem ju förut.
Hittar du dem inte?
Jonás!
Lugn, Jonás! Lugn!
Nu tar vi en promenad.
17.30 MÓNICAS GYMNASTIK
18.30 MÓNICAS GYMNASTIK
SYNKRONISERA MED TELEFON
SYNKRONISERAR KALENDRAR
SYNKRONISERAT
Jonás!
Vad är det med dig?
Jonás!
Kom igen!
Förskott!
Pengar!
Förlåt, Lara!
- Det var strul med kalendern. - Det är du som är strulig!
Vill du ha medlidande nu?
- Måste du bli sur för allting! - Det blir jag inte alls!
- Lara! - Njut till fullo av stunden.
IDROTTSHALL
Efter åratal av resor...
...tar vi med njutningen hem till er.
Är ni redo att upptäcka dem?
Vad vill du ha?
En konjak så att du inte blir förkyld?
Vad vill du ha?
Det var... ett tag sen jag pratade här.
Ett halvår, minst.
Nej...
Jag mår bra. Jag behöver inte lämna tillbaka den.
Men jag har insett hur lätt jag kan förlora den.
Häromdagen grälade jag och min fru om en struntsak.
Jag vet inte...
Men det var tillräckligt för att jag skulle höra den där rösten igen.
- Ni vet vilken jag menar. - Ja.
Men jag är nästan tacksam för grälet, för det fick mig att inse
att min nykterhet är bräckligare än jag trodde.
Vi måste vara på vår vakt och hålla garden uppe.
Det är bra att tänka på det ibland.
Tack, Tomás. Nån mer?
Varsågod, Javier.
Jag skulle vilja...
...tacka alla här.
När jag kom hit förra veckan, för första gången...
...var jag väldigt vilsen och famlade efter nåt att hålla fast vid.
Men inte nu längre.
Ni har hjälpt mig mycket.
Jag menar det.
Nu har jag...
...ett mål, ett projekt som jag kan lägga all min energi på.
Man märker nämligen...
Eller åtminstone i mitt fall var apatin problemet.
Man blir för självsäker och slutar anstränga sig.
Plötsligt är man för gammal...
...för kostsam, och står på gatan utan jobb.
Men inte nu längre.
Jag vägrar se på medan andra...
...otacksamt och oförtjänt får saker.
Så hädanefter ska jag ta mitt liv vid hornen
utan att be om lov eller be om ursäkt.
Tack.
- Det lät bra det där med projektet. - Ja.
- Vad handlar det om? - Det är fortfarande i sin linda.
Får du inte säga?
- Topphemligt? - Vad får det vara?
- Svart kaffe. - Kaffe med mjölk, tack.
- Ska bli. - Tack.
Hur har veckan varit?
Fullt upp?
Nej...
Har ni grälat?
Ett missförstånd.
Som sagt måste man ta det lugnt och ha självkännedom.
Ja.
- Vad hände? - En struntsak. Jag klantade till det.
Jag hämtade inte Mónica i tid.
- Mónica? - Dottern.
Så klart...
Alltid samma sak. Ett litet misstag, och man är en dålig pappa.
Visst?
- Har du nån bild på henne? - Ja.
Här.
Vad fina de är.
- Du har det bra, du. - Jag vet.
Har du några bilder?
Nej.
Förlåt, det var inte meningen...
Ingen fara.
Tack.
Skål för ditt hemliga projekt.
- Kan man skåla i kaffe? - Varför inte?
Skål.
Nu måste jag handla. Inget är deppigare än en frånskilds kylskåp.
Du kan väl äta hos oss?
Nej... Jag vill inte tränga mig på.
- Din fru väntar sig knappast gäster. - En annan dag, då?
Så klart du ska.
Okej.
- Ja? - Tomás? Det är Javier.
Jag kommer ner.
Nån ligist har hällt lim i porttelefonen och reparatören har inte varit här.
Okej.
Herr Muñoz?
Herr Muñoz!
Hej, Damián!
- Jobbar du så här sent? - Ja, det blir så.
Sen de gjorde sig av med ecuadorianen får jag ingen vila.
Har Gustavo fått sparken?
- Ja, nedskärningar. - Jag förstår.
Så nu ska jag jobba för två, på en lön.
Vad gör ni här?
Jag ska hämta lite post, bara.
Vissa har inte lärt sig den nya adressen.
De är till Marga. Det är vår bröllopsdag.
Och det här var på vägen till restaurangen, så jag...
Jag förstår.
- Det var trevligt att se er. - Detsamma, Damián.
Hälsa frun.
Tack, det ska jag.
Och grabben.
Sköt om dig.
- Förlåt för att du fick vänta. - Ingen fara.
Hoppas du är hungrig, för jag har köpt rejäla köttbitar.
- Du är väl inte vegetarian? - Nej.
Du har tur, grannens hund är tyst i dag.
Han brukar vara outhärdlig.
Kom in, så visar jag dig lägenheten.
Inte så pjåkigt, va?
Fantastiskt.
Eller hur?
Vi hade letat ett tag utan att kunna bestämma oss.
Först tyckte jag att det var dyrt
men när jag såg utsikten kände jag att det var rätt.
"Här ska du bo, Tomás."
Jag tyckte väl att jag hörde nån.
- Du måste vara Lara. - Javier?
- Ja. Angenämt. - Detsamma.
Jag kunde ha tagit med vin, men...
Dig har jag hört mycket om.
Du är väl Mónica? Du ska visst vara nästa Almudena Cid.
Margarita Mamun. Mónica vill bli som Margarita Mamun.
Ingen fara, Mónica.
Jag får ofta höra att jag är lite mossig.
Tänk dig vilken frustration.
I ett halvår har vi kämpat för att Amina ska få ta hit sina barn till Spanien
och nu får hon kanske inte ens stanna.
Det är kämpigt.
Man blir urlakad.
Men det är väl givande också?
Att hjälpa folk, menar jag.
- Ja, det är så klart värt det. - Jaså?
Vad menar du med det?
Pro bono är ju just pro bono.
Pengar är inte allt, Tomás.
- Nej, men... - Men?
Det kanske inte behöver vara antingen lönsamt eller givande.
Se på hur du bor, menar jag.
- Lämna det här, så tar jag det. - Nej, jag hjälper till.
Har du och din fru barn?
Min fru?
Jaså, den.
Nej, alltså...
Vi är skilda.
Jag tar på mig den utan att reflektera över det.
Det är väl gammal vana... eller att det är svårt att ta.
Vi har också en liten tjej. Eller inte så liten, hon är väl 14 nu.
Förlåt, jag borde inte ha fört det på tal.
Hur skulle du ha kunnat veta det? Det är ingen fara.
Hennes mamma vill inte att vi träffas. Jag klandrar henne inte.
Hon har redan fått utstå mer än hon borde.
Så...
...jag fick välja.
Det var de eller ginflaskan.
Jag valde fel.
Så att se en kvinna stötta sin man som du gör...
Jag beundrar dig. Det är starkt.
Och jag avundas honom.
- Kom! - Mónica...
Vänta.
En blomma... åt en blomma.
Vad säger man, gumman?
- Tack. - En sån raring.
Kom.
Vad tyckte ni om den förra hyresgästen?
Vilken hyresgäst?
Han som bodde i er lägenhet. Han hämtade väl posten i går?
Nu misstar ni er nog.
Ja, nu rörde jag till det. Ni bor ju på femman.
- Ja. - Han bodde på fyran. Ursäkta.
Ingen fara.
Ska vi gå, gumman?
- Hej då. - Hej då.
- Hallå? - Tomás...
Javier?
- Är allt bra? - Nej.
Det har skitit sig.
Var är du?
Jävlar!
Javier!
Är du oskadd?
Jag är hel.
Ge hit den där.
- Ge hit den! - Tomás!
För guds skull...
Helvete.
Vad har du gjort, Javier?
- Jag ville bara ha en sup. - Vi vill alltid ha mer än bara en.
Ja.
Du måste betrakta det...
Betrakta det som en allergi.
Se på mig.
Jag har jordnötsallergi. En enda nöt skulle ta död på mig.
Samma sak med en sup, en lina... En enda, så är det kört. Förstår du mig?
Ja, men det var väldigt tufft för mig...
...att se allt som du har. Familj, framgång...
Framgång?
För helvete, Tomás...
Du är vice vd för landets näst största logistikföretag.
Och vem tror du äger det?
Laras pappa.
Hur mycket jag än arbetar är jag alltid svärsonen. Gunstlingen.
Så ser min framgång ut.
Jag slavar med nåt jag hatar
så att Lara kan blunda för att hennes far försörjer oss.
Det visste jag inte.
- Har du ringt efter bärgare? - Batteriet dog när jag hade ringt dig.
- Får jag låna din mobil? - Självklart.
Tack.
Helvete...
INKORG
NYTT BREV
Kan du numret?
Förlåt, jag fick söka upp det.
- Jo... - Vadå?
Lara.
Jag vill inte att hon ska tro...
Kan du låta bli att berätta om det här?
Självklart.
- Bara inte du får problem för det. - Nej då.
Tack.
Var är bilen?
Såld.
Vi får pengarna om några dagar. Det var väl det du ville?
En till som ringer på annonsen.
- Hallå? - Javier?
Ja, vem är det?
Det är Damián.
- Jag känner ingen Damián. - Trädgårdsmästaren.
Ett ögonblick.
Det är köparen. Det är visst nåt med bilen.
Ursäkta. Hej, Damián.
Hur fick du tag på mitt nummer?
Från den gamla hyresgästförteckningen.
Jaha.
Och vad vill du, då?
Träffas.
Du och jag?
I morgon förmiddag. Klockan tio.
Det vet jag inte om jag hinner.
Jodå.
Visst hinner du det.
- Förlåt, men jag sa ju precis... - Fin bukett du kom med.
Jättefin.
Konstigt att de har slängt den.
Den är ju fortfarande fin.
Klockan tio, då?
Var?
Vilka var på mötet?
Lucía, Manolo och marknadsgänget.
Gick ni ut?
Nej, vi åt mackor i konferensrummet.
Lara.
- Jag orkar inte med det här igen. - Det är inte som du tror.
Efter allt jag har fått utstå vet jag hur gin luktar. Har jag fel?
Nej, men den är inte min.
- Lägg av, Tomás! - Det var Javiers.
- Javier? - Ja, han som var här på middag.
Han ringde, helt knäckt.
Jag fick handgripligen slita flaskan ur hans händer.
Och han ringde dig?
Han har ingen.
- Varför ljög du för mig? - Han skämdes och bad mig...
- Ljuger du för mig för en främling? - Han är ingen...
Det är komplicerat, Lara.
Visst.
- Förlåt. - Ljug aldrig mer för mig.
- Kom. - Nej.
Tycker du om djurparken?
Ja, kanske det.
Jag älskar den.
Särskilt tigerhägnet.
Jag kan stå här.
Hördu, din jävel.
Vad glor du på?
Morra, då.
Vore vi nån annanstans skulle han lemlästa mig, men inte här.
Han kan morra, han kan ryta...
...men inte göra mig ett skit.
Hur mycket vill du ha?
Hur mycket?
Ja, hur mycket? Jag kan ge dig 2 000, kanske 3 000.
Vad fan är det där?
Gå in i lägenheten i dag. De har säkert en full tvättkorg.
Jag vill ha trosor. Använda.
Inte från byrån.
Lägg dem i påsen och tillslut den så att doften bevaras.
Laras?
Nej.
Jag ska tänka på saken.
Där har du tigerns blick.
Tänk snabbt. Annars ringer jag Tomás och berättar om dig.
Ja, förlåt.
Jag hade glömt mobilen hemma.
Ja, nu så.
Okej.
Jag ska bara ringa ett samtal, sen kommer jag.
Vi ses.
Hej, det är Javier. Lämna ett meddelande.
Hej, Javier. Det är Lara, Tomás fru.
Skulle vi kunna träffas i dag? Det går snabbt.
Vi skulle behöva prata.
Ring när du har möjlighet, tack.
Jag har inget emot dig.
Jag tycker att du verkar vara en sympatisk person.
Så det tar emot att be dig om det här, men...
...det vore nog bäst om du inte träffar Tomás mer, Javier.
Det går bra för Tomás nu, men vi har haft det riktigt tufft.
Vi kan inte riskera att hamna där igen. Det vore orättvist mot mig.
Det vore orättvist mot Mónica. Du förstår väl?
Det vet jag inte.
- Skulle jag ha dåligt inflytande? - Nej, det menar jag inte.
Det är ju det du säger.
- Jag förstår bara inte varför. - Varför?
Tomás berättade om det som hände i går.
- Berättade han? - Ja.
Jag är ju hans fru. Du kan be honom att ljuga, men...
Vänta, nu förstår jag inte. Vad skulle jag ha bett honom om?
Du ringde honom.
Du bad om hjälp för att du hade druckit.
Vad är det?
Vad?
Jag ringde inte.
Det var han som skrev till mig.
Han sa att...
...han behövde hjälp, att det hade skitit sig.
Nej.
- Lara. - Nej, säger jag.
Du behöver inte tro mig.
Jag skulle helst slippa berätta det här för dig.
Men för Mónicas skull...
...borde du få veta sanningen.
DET HAR SKITIT SIG, JAVIER. SNÄLLA, KOM. SÄG INGET TILL LARA.
Har han ljugit förut?
Jag beklagar.
TOMÁS ANDRADE RINGER AVVISA - SVARA
FÖRSVARSSPRAY
Lektionen var inställd.
Jag går ut med soporna.
Hej då.
Sant Adrià-verket, tack.
...nya upplevelser varje dag.
Är du redo att upptäcka...
Förlåt, jag kom att tänka på en sak.
Kör till Calle Montealegre i city i stället.
Javisst.
Minsann! Vem har vi här då?
- Javier, inte sant? - Ja.
Den förlorade sonen är tillbaka. Vi började bli oroliga.
Det har varit lite stökigt hemma.
Du vet väl att det är en ny termin nu?
Ja.
Ja...
Men du står inte med på listan. Har du anmält dig?
Ja, det tror jag väl.
Du står inte med. Du får lov att gå till expeditionen.
Jag pratar med dig.
Jag går dit efter lektionen.
Nej, inte efter lektionen. Nu.
- Nu? - Ja, nu. Motsatsen till sen.
Okej.
Är du döv, eller?
Nej.
Gå, då! Vad väntar du på?
Jag ska gå.
Sätt fart!
Jag väntade på dig i går kväll.
Förlåt, annat kom emellan.
Här har du.
- Vart ska du? - Hem.
För att duscha.
Så du tror att det här är över?
Stäng dörren.
Stäng dörren, sa jag.
Sätt den i en bra vinkel.
Flickans säng.
- Resten av rummet, om möjligt. - Nej.
- "Nej"? - Nej.
- Jag skulle aldrig göra Mónica nåt ont. - Inte jag heller. Jag vill bara titta.
Du är sjuk.
Givetvis.
Tror du inte jag vet det?
Ett dygn.
Sen är det inte Tomás jag ringer, utan polisen.
- Hej. - Hej.
Javier Muñoz. Tomás Andrade ville träffa mig.
Vad fan gör du här?
- Vad är det? - Vad har du sagt till Lara?
- Till Lara? - Ja.
Hon ville prata, frågade vad som hände...
Och du ljög.
- Va? - Du sa att jag bad dig om hjälp.
Ja, så klart.
Din jävel.
- Jag har varit orolig, Tomás. - Varför?
- För dig. - Nej, varför ljuger du?
- Nu får du sluta, Tomás. - Nej, du ska sluta!
Vi är oroliga för dig allihop, Tomás.
- Minns du inte att du skrev...? - Du ljuger.
- Du bad mig komma. Du var helt... - Nej!
Och din bil?
- Min bil? - Var är den?
Såld.
Sluta!
Lugna ner er!
Släpp mig!
Javier?
Vad har hänt?
Säg inte att det var Tomás.
Är Mónica hemma?
Nej, hon är i skolan.
Hon ska slippa se mig så här.
Han håller på att tappa kontrollen.
Han är paranoid, svartsjuk...
Svartsjuk?
Ja, han verkar tro att du och jag...
- Inte vet jag. - Du och jag?
- Ja, det är befängt, men i ett återfall... - Hade han druckit?
- Har han blivit våldsam förut? - Nej, aldrig.
Säkert?
Det var en olycka.
Han tappade kontrollen över bilen.
Han slutade dagen efter.
Okej.
När kommer han hem?
Jag vet inte. Vi grälade i går.
Han tog in på hotell, så jag antar...
...att han ringer eller kommer.
Ta inte illa upp, men jag har köpt den här till dig.
Vad är det?
Utifall att.
- Nej. - Bara för säkerhets skull...
Inget sånt i mitt hem.
Den är ofarlig och laglig, inget vapen.
Tänk på Mónica.
Och hennes trygghet.
- Du ringer väl om du behöver nåt? - Ja.
När som helst.
Tack.
Vad är det frågan om, Javier?
Pengarna för bilen har inte kommit in.
Herregud! Vad har du råkat ut för?
Javier!
Vart ska du?
Javier!
Öppna, Javier!
Öppna omedelbart!
Vad gör du?
Jag kanske hämtar resten om några dagar.
- Dani... - Nej.
Dani.
Så du drar?
Föredrar du gräl?
Förklaringar som du ändå inte tror på?
Ja, faktiskt.
VANDRARHEM
Du har ringt Lara Blasco.
Om det är brådskande, ring Agustina på 660 130 410.
Annars, lämna ett meddelande.
Hej, det är Javier.
Jag såg i går att gymnastikmästerskapen ska hållas här i Barcelona.
Jag kom att tänka på en kampanj vi gjorde för några år sen med Valentina.
Valentina Costa, alltså. Den spanska mästaren.
Jag tänkte att Mónica kanske skulle vilja träffa henne.
Hon skulle nog behöva göra nåt roligt. Säkert du också.
Så...
Om det vore intressant kan jag ordna det.
Hej då.
- Hej. - Hej, hur är det?
Tack, bra.
- Är det du som är Mónica? - Ja.
- Tack för att du tar dig tid. - Ingen orsak.
- Vi ska öva. Vill du se på? - Gärna.
Omelett!
- Bra? - Ja.
Finemang.
- Tack. - Ingen orsak.
...i morgon.
Upp, ett.
...en liten present.
...tre, fyra - sträck ut. Och framåt.
SÅ DU VET ATT DE MÅR BRA
Jag tar henne.
Upp med dig.
Lara!
- Gå din väg, Tomás. - Öppna!
Var händer, mamma?
Vi vill att du går.
Visst, jag kan gå.
- Om du säger vad fan du gör med Javier! - Du skrämmer henne.
- Jag skyddar henne! - Från vad?
- Från jävla Javier! - Han har inte gjort nåt.
- Är du blind, eller? - Nej, jag ser klart och tydligt.
Det här? Det är Javiers och ditt verk.
- Jag kommer snart. - Det är ingen fara, gumman.
- Hon ska inte se dig sån här. - Hur då?
Du är inte frisk.
- Det är min dotter. - Ni kan träffas när du är frisk.
Nu njuter du, va?
- Som du har väntat på ett återfall. - Det har jag inte alls.
Du har alltid sett mig som svag. Och nu får du rätt, som du älskar!
- Tomás! - Tomás sumpade det till slut.
- Jag ringer polisen. - Vad ska du säga?
Det här är mitt hem, för helvete! Mina jävla möbler!
Min jävla...
Vad händer?
Tomás.
Gapa.
Öppna munnen, älskling.
Fan!
- Javier... - Jag såg Tomás bil. Är allt bra?
Vad ska jag ta mig till? Jag har dödat honom! Han andas inte!
- Vem? - Tomás.
Jag har dödat honom.
Han rör inte på sig.
- Stanna där du är, Lara. - Han andas inte!
Jag ber taxin vända och kommer på en gång.
- Jag skyndar mig. - Han andas inte.
Lara.
Jag har dödat honom.
Han är död.
- Han rör sig inte. - Kom här.
- Kom. - Vart?
- Till Mónicas rum. - Nej.
Jo, hon får inte komma ut och se honom.
- Vad ska du göra? - Ringa polisen.
- Inte polisen... - Jo, vi måste.
Det är ingen fara.
Det var ju en olyckshändelse.
Larmcentralen.
Det har inträffat en sak.
Är nån skadad?
Jag vet inte, min vän...
Han ligger utslagen på golvet.
Andas han?
Jag vet inte. Jag tror inte det.
Adressen, tack?
Bosch i Gimpera 78, våning fem, lägenhet två.
Vi skickar en ambulans.
Skynda er.
Du förtjänar dem inte.
Mónica!
God morgon.
- Darío väntar på ditt rum. - Hur mår han?
Han bad om lindblomste, så hur tror du?
- Hej. - God morgon.
- De kommer snart. Är du förberedd? - Är du nervös, Darío?
Vad tror du?
Altamirakontraktet är värt tre miljoner. Ett gott intryck räcker inte...
Jag spelade tennis med svärfar i går, Darío.
Och?
Han fick vinna.
Så vi har inget att oroa oss för.
Ett ögonblick.
- Ja? - Din fru är här.
Lara?
Nej, Marga.
Be henne komma till mötesrummet.
Är allt bra?
Ja, det är min exfru.
Ta emot dem. Jag kommer om fem minuter.
- Ja, men dröj inte för länge. - Nej då.
Marga.
Får jag inte komma in på ditt rum?
- Vad vill du? - Döljer du nåt?
- Vad vill du? - Det tror jag du gör.
Jag fattade inte varför du kom och gick så mycket.
Inte ens när jag såg soporna.
Det var som pusselbitar som inte passade ihop.
Sen såg jag på nyheterna.
En företagsledare hade dött...
...i vårt hus.
Jag såg på bilden...
...att det var vårt kök.
En olyckshändelse under ett gräl.
En allergisk reaktion mot försvarsspray.
JORDNÖTSEXTRAKT
Då började bitarna...
...falla på plats.
Nån hade mixtrat med sprayen.
Nån som visste att offret var allergiker.
Så dum är jag inte, Javier.
Det är i säkert förvar.
Jag har grubblat i flera månader, funderat på hur det skulle påverka Dani.
Men nu har jag bestämt mig.
Jag ska visa det för polisen.
Jag ska berätta allt.
Du är körd.
Lägenheten i El Carmel
lär kännas som ett palats jämfört med cellen som väntar.
Gör det.
- Vadå? - Ring polisen. Ge dem flaskan.
Berätta allt för dem.
Okej.
Vet du vad jag gör då?
Kontot där jag har avsatt pengar för Danis skolgång...
...blir det första som ryker.
De går till en advokat.
Den bästa och dyraste jag hittar.
Sen tar jag er lägenhet. Min, menar jag.
Den står på mig.
Jag säljer den för att betala advokatarvodena.
Du och Dani hamnar på gatan.
Så ring polisen, du.
- Det skulle du aldrig göra. - Är du säker?
Ursäkta, men jag har kundmöte nu.
Undertexter: Karl Hårding