VIAȚA PE MARGINEA PRĂPASTIEI
Tata a fost diagnosticat cu psihoză maniaco-depresivă în 1967.
Umbla prin Cambridge cu o barbă falsă
și-și spunea Iisus John Harvard.
Când și-a mai revenit, s-a angajat la televiziune, la Boston.
Acolo a cunoscut-o pe mama. S-a dus la ea și i-a făcut o poză.
La prima întâlnire, a plimbat-o cu mașina prin New England
și i-a povestit despre căderile lui nervoase.
Ei nu i-a păsat. A zis că oricum erau vremuri nebune.
Jumătate din cunoscuții lor o luaseră razna.
S-au căsătorit și m-au făcut pe mine.
Și apoi pe sora mea.
Eram fericiți. Știu că asta nu e tot.
Niciodată nu e.
- Tati, trebuie să mergem la școală ! - Nu azi. Azi sărbătorim.
- Ce ? - Am fost concediat.
Cum adică ? Abia te angajaseși !
Dragele mele, priviți în jur !
Ieșim din casă și pășim în lumea asta minunată.
- Dar ce s-a întâmplat cu slujba ? - Hârâieli meschine de birou.
Cine știe cine a dat primul ?
În fine, m-am certat puțin cu șeful. Nu vă mai gândiți.
Să căutăm ciuperci și să facem omletă pentru mami.
Mami știe că te-au dat afară ?
Ce frumos e...
Mami o să se bucure că nu v-am dus la școală.
Treceți în mașină, fetelor.
Maggie, unde te duci ? Ce faci ?
- Ce e cu valizele ? - Urcați !
Maggie !
Mă simt bine, nu e un episod de manie ! Am scos canoea.
Hai să mergem în Lincoln Park și să căutăm mâncare pentru picnic.
- Nu e prea frig pentru picnic ? - Maggie !
Sunt bărbat. Bărbaților le place să trăiască liberi.
Așa suntem noi. Vânăm și ne împerechem.
Așa suntem. De-aia avem ouă.
E-n regulă.
O să fie bine.
Îmi pare rău...
Stă pe jos doar în costum de baie...
Tatăl vostru e foarte bolnav acum. Nu e el însuși.
Pare înghețat...
Fetelor, fiți atente la mine.
Să nu le spuneți prietenilor sau profesorilor.
Știm că tati e un om bun și nu ne-ar face niciodată rău,
dar oamenii nu înțeleg întotdeauna.
Și e foarte trist.
Dragă tati, m-am plimbat prin pădure și mi-am luat la revedere.
Mami a vândut mașina, dar ne-a dus la Dairy Queen.
Nu vreau să ne mutăm în oraș.
Mi-am luat o înghețată de vanilie cu ciocolată. A fost grozavă.
Mami spune că s-a terminat cu viața boemă. N-o înțeleg,
dar cred că vorbește despre câștigat bani.
- Cu drag... - Faith Feather Stuart.
... Amelia Lavender Stuart.
Dragele mele !
Bună.
Vreți să mergeți la tati ? Hai, mergeți la tati.
Micuța...
Și micuța mai mare.
Mă simt mult mai bine.
- Serios ? - Da.
Ți-a crescut burta.
De la medicamente. Nu mă doare. Dă-mi una !
- Păi... - Hai !
Dă-i tare ! Doamne...
- Bine. - Trebuie să ai grijă.
Nu face asta când Harry Houdini nu e atent,
pentru că așa l-au omorât.
- Bună, frumosule ! - Ți-am adus flori.
- Ce frumoasă ești ! - Tati...
Semeni cu mami.
Ai nevoie de ajutor ?
Bun...
Cum te simți ?
- Mă simt grozav. - Săptămâna trecută arătai mai bine.
- Ți-au schimbat tratamentul ? - Da, au încercat ceva nou pe mine.
- E... Vreau să stau jos. - Bine.
- Vreau acasă, cu familia mea. - Bine.
- O să vii acasă, tati. - Vă iubesc.
- Și noi te iubim. - Și eu te iubesc, tati.
- Mulțumesc. - Și eu te iubesc.
După șase săptămâni
Luminile de pe acoperiș ne bat în geam noaptea.
- Nu pot să dorm, e ca ziua ! - O să facem o perdea.
Mami, sunt reflectoare uriașe.
Ca la închisoare !
Amelia, și mie mi-ar fi plăcut să rămânem la țară,
dar nu sunt slujbe bune la Sudbury.
- Nici slujba ta de aici nu e bună. - O să caut alta.
- De ce nu poate tati să stea cu noi ? - Nu-mi place să-l vizitez la cămin !
- E aproape la fel de rău ca la spital. - Tati e în recuperare.
Gătește mult mai bine ca tine !
Faith !
- Ce e aia ? - O floare. E frumoasă !
Tata stă aici ?
Cum ai știut să ajungi aici ? Ai venit de la școală ?
- Ce plan ai ? - Ce plan am ?
Planul meu e...
... să plec de la cămin.
- Asta e prima chestie. - Îmi place.
După aia mă angajez și-mi iau un apartament.
Voi o să puteți veni în vizită și o să dormiți la mine
și o să vă fac clătite la micul-dejun și la cină.
Și după aia o să mă mut înapoi cu tine,
cu Faithie și mami.
Dacă mă vrea mami.
Parcă sunt Lucy în vizită la dl Tumnus.
E cel mai frumos lucru care mi s-a spus vreodată !
Mami spune că bei prea mult.
Cred că dacă n-ai mai bea atât și ți-ai lua litiul,
mami te-ar primi înapoi acasă.
Crezi că mami ar trebui să discute chestiile astea cu tine ?
Da.
Putem fi din nou Lucy și dl Tumnus ?
- Și astea. - Bine.
Keller Brothers.
- E pentru tine. Fără apeluri personale ! - Îmi pare rău.
- Ești la muncă ! - Bine, bine.
Scuze. Îmi cer scuze !
- Alo ? - Eu sunt.
Amelia a venit azi la mine la cămin. Totul e bine.
O duc acasă, la apartamentul vostru.
- Cum a ajuns acolo ? - A mers pe jos.
Tocmai de la școală ?
Știu. Ar trebui să-i găsim un psiholog cu care să stea de vorbă.
Ce bine cântă acum !
- Ești fantastică ! - Foarte frumos, scumpo.
- Cum e la serviciu ? - La serviciu...
Nu-mi vine să cred că fac așa ceva...
- Am uitat de rufe. - Le luăm noi !
Faithie !
- Și spanac cremos. - Ador spanacul !
- Chestiile cremoase sunt bune. - Bună.
- Bună.
- Sunteți la Lincoln ? - Nu, la Peabody.
E cea mai bună școală publică din oraș.
Dar noi nu suntem arondați acolo.
Dacă stați aici, trebuie să mergeți la Lincoln,
o școală complet, 100% oribilă.
Dacă nu cumva vă place să vă snopească irlandezii.
- Eu nu vreau să fiu snopită. - Dragă, nimeni nu vrea.
Mă rog, noi mergem la Peabody.
Nu înțelegi. Ce faceți voi e ilegal și incorect.
Nu e corect deloc. O să faceți pușcărie.
Pa.
Dacă mă întreabă cineva unde stau ? Nu vreau să mint !
Peabody e cea mai bună școală publică din oraș.
- Nu-mi pasă, nu vreau să mint ! - Nu minți, scumpo.
- Mami minte. - Nu vreau la Lincoln !
- Cică o să luăm bătaie. - Nu-ți face griji.
- Vă învăț să vă bateți. - Dacă află profa că mint ?
Dra Hendricks te iubește, ești prima din clasă.
Am auzit că o să ne snopească irlandezii.
- Ba nu... - Cine a zis asta ? Voi o să snopiți !
Dacă voiai așa mult să mergem la Peabody,
de ce nu ne-am mutat în zona arondată la Peabody ?
Pentru că nu ne permitem, Amelia.
Noroc că am găsit un apartament social.
- Familia tatei are mulți bani ! - Da, dar noi nu avem deloc.
Îmi trimit CV-ul în fiecare zi și nu găsesc de lucru.
Azi am cheltuit ultimii 12 $.
Vreți să fiți sărace și să aveți o educație proastă ?
Mai vrea cineva o porție ?
Cam, mulțumesc pentru masa delicioasă.
Ar putea fi așa în fiecare seară.
Ar fi frumos, dar am nevoie de un soț, nu de o soție.
Aș vrea să fiu soț, dar soția nu mă lasă.
Soția te-ar lăsa dacă i-ai permite
- ... să-ți fie doar soție. - Vrea să-i fie soție,
dar ea vrea să fie soțul și eu soția.
FACULTATEA DE ECONOMIE UNIVERSITATEA HARVARD
MASTER ÎN ECONOMIE UNIVERSITATEA WHARTON
ACCESUL INTERZIS
Ce-a spus ?
Că nu suntem arondați la Peabody
și că tu și Faith trebuie să mergeți la Lincoln.
- Îmi pare rău, mami. - Să nu-ți pară, scumpo.
Te rog, nu plânge ! Nu-ți cere scuze de la mine.
M-a întrebat unde locuim și n-am știut ce să spun.
Știu, știu... Ai făcut ce trebuia.
N-am vrut niciodată să minți.
A spus că e ilegal ce am făcut.
Știu. Doar că...
Cred că n-am gândit limpede, draga mea.
Voiam ca tu și Faith să mergeți la cea mai bună școală.
Dacă o bat pe Faithie din cauza mea ?
N-o bate nimeni pe Faith. Mușcă.
Saci de dormit, animale de pluș, cărți,
haine de schimb, ce uit ?
- Periuțe de dinți. - Am cumpărat deja,
să le aibă la mine. Am găsit niște cutii de carton.
Și le-am făcut paturi. O să le placă.
Sunt încântate. Vrei un ceai ?
Da, te rog. Și ziua le pot întoarce pe o parte,
- ... să le facă teatre de păpuși. - O să vă distrați bine.
- Vrei pâine prăjită ? - Te rog.
Acum, că am casa mea,
i-aș lua bucuros pe copii oricând
- ... să stea la mine. - Mulțumesc.
E loc și pentru tine.
Glumeam.
Doar atunci când ești gata.
Ce ceai bun ! Cam...
Am intrat la Economie.
Maggie Stuart, ești brici !
Aș vrea să fi avut și eu un pic din elanul ăsta burghez.
Am o bursă la Columbia.
Nu poți să le duci pe fete la New York.
Evident că nu. Nici nu-mi permit o garsonieră la New York.
Și fetele ?
Uite ce vreau să-ți propun.
Pot să-mi iau diploma în 18 luni dacă studiez și vara.
Și mama lui Jenny îmi poate închiria o cămăruță în apartamentul ei.
Deci eu mă duc la New York și tu te muți aici,
cu fetele, și ai grijă de ele.
- Eu ? - Da, tu.
Ți-era dor de ele. Și lor le-a fost dor de tine, Cam.
Eu îmi iau MBA-ul în 18 luni
și după aia mă întorc la Boston, mă angajez și mă mut înapoi.
- Dar... Da. - Da.
- Știu că îți cer mult. - Nu.
Dar...
Și doctorul a spus că ar fi...
Cred că ar fi bine pentru mine să am un scop în viață.
O rutină. De asta a spus doctorul că ai nevoie.
Da, o rutină.
- Să pun mâncare pe masă. - Da.
Să le duc la școală dimineața, să le pun la culcare seara,
să mă asigur că se spală pe dinți și se piaptănă de două ori pe zi.
Să spăl...
Par așa multe de făcut !
Cam, sunt multe de făcut.
Dar ne scufundăm tot mai adânc.
Cam, trebuie să fac ceva.
- Înțelegi ? - Ai dreptate.
Școala aia nouă a lor are un aer de școală de corecție.
E sumbră.
Noi doi am fost la școli bune, am luat lecții de pian...
Eu n-am luat lecții.
Dar ai învățat scrimă, să schiezi, să joci șah...
M-au învățat ai mei.
Cameron, ideea e că noi doi am avut cea mai bună educație
- ... și asta vreau pentru copii. - Și eu.
- Dar 18 luni... e multă rutină. - Poți.
Și o să vin în fiecare weekend să te ajut.
- În fiecare weekend ? - În fiecare weekend.
- Și o să stai aici, cu noi ? - Sigur că da.
O să fim iar o familie ?
Da.
Mă tem că trebuie să refuzăm în numele fiului nostru.
- Nu poate. - Eu știu că poate.
Doctorul a zis să-mi asum mai multe responsabilități.
Ești bărbat ! Chiar dacă poți,
- ... de ce ți-ai dori ? - Nu vrem să te epuizezi.
Am fost la dr Wendell.
În opinia lui, Cam s-a recuperat excelent
și crede că e capabil.
Chestia asta are legătură cu feminismul ?
Trăim la limita sărăciei ! Copiii merg la o școală groaznică.
Ai noștri au fost la cele mai bune școli și degeaba.
- Copiii noștri sunt încântători. - Absolut.
Dar nu se întrețin singuri.
Murray, să nu uităm că nici noi.
Ce face Maggie e admirabil.
De acord. E lăudabil.
N-am putea vinde niște argintărie sau cristal ?
- N-am acoperi nici masa asta. - Nu.
Maggie Stuart, nu-ți poți părăsi familia.
Pauline, sunt disperată ! Nu avem bani !
- Uite. Ce e ăsta ? - Împachetăm de 45 de minute.
Dacă pui ăsta aici, ai mai mult loc pentru restul.
De ce le tot aranjează ? Erau bine înainte.
- Trebuie să mergem, e mult trafic. - Știu.
Doar îmi iau la revedere de la fete. Scuze, Peter.
Nu fi rea !
Nu fi supărată, draga mea...
- Cine e pămpălăul ăsta ? - Vărul lui Carol Webber.
Se mută înapoi la New York cu maică-sa.
- Te pune să conduci ? - E mai bine.
Cam, vino să ne faci o poză !
- Hei ! - Hai ! Cam !
Mami vă iubește.
- Să avem ceva... - Hai, fetelor !
Din care să ne amintim de mama.
Faithie, ascult-o pe mama !
- Zâmbiți ! - Hei !
Ai grijă să se pieptene sora ta.
Îți iei la revedere de la fetele tale și nesimțitul claxonează !
Bine...
Da, știu. Mulțumesc. Știu că e copleșitor. Îți mulțumesc.
Cu plăcere.
Aș vrea să nu mă fi îmbrăcat ca un gândac verde.
Du-te ! Hai, până nu-l bat pe ăsta de-i dă sângele.
- Da, mersi. - Mulțumesc mult.
- Fetelor... - Știu, știu.
Ia-ți la revedere de la mami.
Hai, scumpo.
- Ai grijă de nevasta mea. Te iubim ! - Și eu vă iubesc !
- Te iubim. - Pa !
Pa !
- Frate-meu și-a pus-o în duba asta ieri. - Doamne...
Va trebui să oprim des, am vezica foarte mică.
Maggie ! Maggie !
Ia-o pe Wilbur Cross !
Când am fost la Tom și Julie...
... nunta Lindei.
Îți amintești ? Mai știi, Maggie ?
La nunta lui Tom cu Linda, când ne temeam că întârziem,
am luat-o pe străduțe și am ajuns bine ?
- Pe Wilbur Cross. - Nu-mi amintesc.
La New Haven. Hei ! Te omor !
La New Haven, o iei pe autostrada 34 spre Wilbur Cross.
- Bine. - Ajungi pe Merritt.
- Bine, bine. - Așa eviți Bridgeport.
- Și copacii sunt mult mai verzi ! - Pa !
- Te iubesc ! - Cine era ?
Am putea să mergem la un film.
Am putea merge pe insula Plum, să căutăm bucățele de sticlă șlefuită.
Sau la Muzeul de Artă, să ne uităm la portretul străbunicului.
De ce e portretul lui la muzeu ?
L-a pictat un artist mare, pe nume John Singer Sargent.
- De ce ? - "De ce ?"
Voi nu știți cine suntem ?
Aici a crescut străbunica voastră, Gaga.
- În toată casa aia ? - Toată.
E cea mai mare casă de pe Beacon Hill.
A proiectat-o Bulfinch, un arhitect faimos.
Cum s-au îmbogățit așa mult ?
Din căile ferate.
Stră-străbunicul vostru a fost cel mai bogat om din Boston.
Și noi de ce suntem săraci ?
Toți banii au fost băgați într-un fond
de care nu se atinge nimeni,
în afară de străbunica voastră.
Ea îl controlează și decide ce dă, cui și când.
E greu de explicat.
- Vreți s-o vedeți înăuntru ? - Avem voie ?
Nu putem să batem așa la ușa omului.
Scumpo, suntem la Boston. Aproape că ne așteaptă.
Stră-străbunicul și stră-străbunica voastră
i-au avut oaspeți pe regele și regina Angliei.
La masa asta, regina Angliei s-a înecat cu un os de pui
când venise în vizită.
- Dl Fabrini vine imediat. - Mulțumesc.
La etaj e o sală de bal
și acolo dădeau niște baluri luxoase...
- Vă pot ajuta ? - Bună. Sunt Cam Stuart.
Străbunica mea a copilărit aici
- ... și voiam să le arăt fetelor casa. - Regret.
Asta e casa mea și nu ofer tururi.
Dle Fabrini, casa asta a fost în familia mea timp de peste cinci generații.
Stră-străbunicul meu s-a născut aici pe 26 decembrie 1832.
Și stră-străbunicul dumitale oferea tururi oricui îi bătea la ușă ?
Desigur ! Mai ales dacă avea o legătură personală
care data de peste cinci generații.
- Atunci e un om mai bun ca și mine. - Un om mai bun ca mine.
E clar că nu vă controlați bine azi,
așa că mă voi întoarce altă dată să le arăt fiicelor mele
ce e dreptul lor să vadă. Sigur, dle Fabrini.
- Ce jenant ! - Nu mai fi așa jenată.
- El să fie jenat. - Nu !
Tu ar trebui să fii jenat !
Eu ? Nu sunt jenat deloc ! Ăla e un nesimțit !
Tu ești nesimțit !
Vrem să vii acasă.
Vin acasă peste 12 zile.
Vrem să vii acasă acum !
Scumpo, știu că ți-e greu să te obișnuiești.
De ce nu vii acasă vineri ?
Ai zis că vii acasă în fiecare weekend !
Așa ai spus !
Știu, dar acum am înscrierea și orientarea.
Nu mai e mult până weekendul viitor. Vă iubesc !
- Și eu te iubesc. - Și noi.
Pa, fetelor.
Tati ! Tati !
Tati, trezește-te ! Trezește-te !
Tati, am dormit prea mult !
O să întârziem la școală.
Repede, Amelia, nu-ți uita rucsacul.
O să pierdem liftul.
Stați ! Țineți liftul !
- Bună dimineața. Mersi. - Cu plăcere.
Ești prietena lui Maggie.
- Bună, sunt Cam. - Becca, mama lui Kyle.
Încântat de cunoștință. Amelia, hai să mergem !
- Nu-mi place să întârzii la școală. - N-o să întârzii.
Micul dejun, cea mai importantă masă.
- Amelia, hai ! - Trebuie să-ți spun
că fostul meu soț n-ar face niciodată ce faci tu. Ești modern !
- Serios ? - Absolut.
Majoritatea se simt emasculați
dacă femeia aduce banii în casă.
Mulțumesc.
Hai, fugiți ! O să întârziați !
Vă iubesc !
Vreți să vin să vă iau ?
- Nu ! - Nu !
- Vin la trei. - Nu !
Ce...
Ce naiba ?
Unde ai fost ? Ai zis că vii să ne iei la trei.
N-a pornit mașina.
Vreți să învățați să ajustați un carburator cu injecție ?
E nevoie de două șurubelnițe. Împreună puteți.
- Nu. - Nu chiar.
Nu vreau să fiți neajutorate.
Când repar motorul, plecăm în Mexic.
- Cine e aia ? - Ruth Ann.
- Te rog, nu te prezenta. - De ce nu ?
Vorbești prea mult și...
Sunt prietenos. Nu vreți să cunoaștem vecinii ?
Trăim printre alți oameni.
- Bună. Sunt Cam Stuart. - Da, mi-a spus Maggie.
Bun venit la Wieland Manor ! Ruth Ann McKay.
- Bună, fetelor. - Bună.
- Te ajutăm cu pungile ? - Sigur că da.
- Dă-te la o parte ! - Mersi.
Vedeți, fetelor ? Oamenii apreciază bunătatea.
Asta voiam să vă arăt.
Pe astea le iau eu.
- Bună. Cam Stuart. - Bună.
- Sunt Cam Stuart, noul vecin. - Cine era ăla ?
Bună, sunt Cam Stuart, noul vecin.
- Apartamentul 32. - Bun venit !
Am ajuns.
Ai nevoie de ajutor la aranjat ?
Nu, e suficient. Punem pungile jos și gata.
Ești sigură ? Te ajutăm cu plăcere.
Nu, m-ați ajutat destul, mulțumesc.
Cu plăcere. Ai nevoie să-ți mutăm ceva ? Un birou, poate ?
Nu, îmi place unde e acum.
Dacă muți mobila, împrospătezi spațiul.
Nu, mulțumesc. Trebuie să pregătesc cina, așa că mă scuzi.
Sigur. Vrei să-ți tai o ceapă ?
Azi nu gătesc cu ceapă.
- Ce e cu tine ? - De ce ?
Ți-a trântit ușa în nas !
- Trebuia să pregătească cina. - Trebuia să scape de tine !
- Făceam ce face un bun vecin. - Ești un vecin enervant !
Lumea o s-o ia la fugă când te vede !
Lumea o să fugă spre mine, pentru că o să le arăt
că sunt genul de om dispus să-ți mute mobila grea
sau să-ți facă ordine în boxă sau să te ducă la aeroport.
Pentru că sunt un vecin bun ! Ce prostie !
Nu știți nimic !
Am învățat să gătesc asta
pe un vapor norvegian care naviga pe Amazon.
Când ai făcut-o și pe asta ?
În vara de după ce m-au dat afară de la Harvard.
Parcă de la Exeter te-au dat afară.
M-au dat afară de la amândouă, din motive diferite.
Mă duceam la examenul de economie
și aud un cimpoi, așa că mă țin după muzică până în piață
și văd un muzician stradal care cânta balade scoțiene.
Avea o pălărie în față și lumea trecea și îi lăsa bani.
Mi-am gândit că e o idee bună,
așa că m-am așezat lângă el, mi-am scos pălăria
și am început să cânt în scoțiană.
Știam toate cuvintele și tipul mi-a zis să mă car.
Pentru că nu te invitase el și voia el toți banii.
Exact. Așa că ne-am certat puțin
și nemernicul ăla schilod a sărit la mine !
Ne-am luat la bătaie acolo, peste cimpoi,
și m-am entuziasmat atât, că am făcut pe mine.
Nu mai trebuie să vă spun că n-am ajuns la examen.
Te-au exmatriculat pentru un examen ?
Nu. În semestrul următor, m-am înscris la 75 de cursuri
și atunci și-au dat seama că nu prea am ce căuta la Harvard.
Doamne...
Fetelor ? Fetelor !
Eu ies vreo două ore.
Voi odihniți-vă.
Mă întorc înainte sau după miezul nopții.
Noapte bună !
Rahat...
- Scoate lanțul, te rog. - Unde ai fost ?
Scoate naibii lanțul !
Ne-am trezit și nu mai erai. Faith s-a speriat rău.
Nu mai puneți lanțul.
Dacă cineva chiar vrea să intre,
n-o să-l oprească lanțul ăla de doi bani.
- Pe tine te-a oprit. - Nu voiam cu adevărat să intru.
Mami e la telefon.
Mersi. Mersi mult !
Alo ?
Totul e-n regulă, Maggie. N-a pățit nimeni nimic.
Le-am zis că ies, dar dormeau !
Să le trezesc de fiecare dată când vreau să ies ?
O să știe că nu se descurcă.
E beat.
Și crezi că mamei îi face bine să știe ?
Am fost la The Phoenix,
- ... am băut ceva cu un amic. - Vine mai repede acasă.
Da, Maggie !
Litiu.
- Bun. - Ajută-mă să deschid ușa !
Nu uitați, fetelor, mami vine vineri,
așa că hai să facem curățenie în apartament.
- Tu trebuie să scoți totul din cutii. - Contribuim toți !
- Sunt ale tale. - Nu știm ce să facem cu ele.
- Noi nu te punem să ne cureți camera. - Bine !
Să aveți naibii o zi bună !
Ce mama dracului... ?
Fir-ar al naibii...
Bună, prieten vechi !
Tati !
E frumos, nu-i așa ?
- E grozav ! - Ne place la nebunie !
Dar nu vă uitați acolo.
Aia e o macetă ?
Și ce dacă e ?
Hitler Are un singur ou
Goering Are două, dar foarte mici
Himmler Le are la fel
Dar Goebbels N-are ouă
Deloc
- Ce-i cu rafturile astea ? - Tati le-a făcut.
- Sunt doar niște rafturi. - Dar toate chestiile sunt pe ele !
- Și nu pe jos. - Da.
Când l-ai cunoscut pe tati la WGBH, era ca acum ?
Era amuzant și milos.
Știa totul despre viața în natură.
Și avea un loc de muncă, ceea ce-i făcea bine.
Era un inginer de lumini extraordinar.
Dar până la urmă, stresul a fost prea mare pentru el.
Și eu nu știam...
Nu știam nimic despre maniaco-depresivi.
Și erau anii '60. Toată lumea o lua razna.
De-aia nu înțelegeam ce problemă mare e.
Probabil îți pare rău că te-ai măritat cu el.
Nu.
Niciodată !
Mi-a fost tare greu să vin weekendul ăsta.
Dar mă bucur că am venit.
Cred că e exact ce-ți trebuia, Cam.
Cred că o să fie minunat pentru noi.
PROIECT ÎN DESFĂȘURARE NU REARANJA
ÎN DESFĂȘURARE NU MUTA
NU PUNE MÂNA SE USUCĂ ADEZIVUL
ATENȚIE ! LANȚ UNSUROS
LASĂ AȘA NE JUCĂM CU EL MAI TÂRZIU
- Tati ! - Asta se întâmplă
când nu te piepteni două săptămâni !
Tati, dacă nu speli tu vasele, le spăl eu.
Bine.
- Mă doare ! - Îmi pare rău.
- Mă pieptăn eu ! - Bine, piaptănă-te tu !
Unde sunt bureții de vase ?
- Ce are buretele ăla ? - Pute.
Cineva l-a lăsat în apă, în chiuvetă.
V-am tot spus
că trebuie clătit și stors când terminați.
Cred că are cinci ani ! E scârbos !
Nu suntem genul de oameni care aruncă lucruri încă bune.
- Tu nu arunci nimic ! - E un burete bun.
- Mai are viață în el. - Bine ! Spală tu vasele !
Bine ! Le spăl !
Cu buretele ăsta !
Nu, nu mai vreau să discutăm.
De ce țipăm și suntem așa morocănoși ?
Cam ?
Am scăpat puțin frâiele, dar ne revenim noi.
Am cumpărat un burete nou.
Eu și Faith am găsit slujba perfectă pentru tati.
O tonetă de clătite în piața Harvard, cum sunt la Paris.
Faci cele mai bune clătite.
Da, și abia aștept să îngheț în ianuarie în piață pentru câțiva bănuți.
- Mie-mi plac cu ciocolată și cocos. - Avem.
Sunt în meniu.
Și blocul e plin de mame singure,
care se întreabă mereu de sănătate
sau se întâlnesc la o cafea.
Dar pe mine nu mă întreabă ce fac !
Nu mă invită la o cafea.
Sunt sigur că s-au văzut acum două zile la un pahar de vin.
- Îmi pare rău... - Nu.
- N-ar trebui să râd. - Ce ? Așa e !
E... Nu, e amuzant.
- E foarte amuzant. - Sunt jalnic.
- Sunt un plângăcios. - Nu ești.
Probabil de-aia nu mă invită.
Fug de mine când mă văd.
Sunt circumspecte când e vorba de bărbați.
Mai ales căsătoriți și cu copii.
Eu nu sunt tocmai căsătorit.
Suntem o familie, nu-i așa ?
- Maggie... - Ce e ?
Așa o să fie de acum ?
O să vii acasă în weekend și o să te instalezi pe canapea ?
- Deocamdată. - Maggie...
Ce ?
N-am făcut dragoste dinainte de căderea mea nervoasă.
- Mor aici ! - Cam...
Și tu mori, doar că nu-ți dai seama.
- Cam, eu... - Maggie...
Hai să trecem de faza asta, da ?
Să trecem de faza asta și să vedem cum merge.
- Și după aia ? - Nu știu...
Cum se termină ? Te muți înapoi ?
- Nu știu. - Ce se întâmplă cu noi ?
- Eu unde mă duc ? - Nu știu.
Știu doar că e nevoie de un efort susținut și constant.
Da, un răspuns foarte sexy.
Un răspuns foarte cinstit.
Ce e asta, un soi de test ?
Nu privi așa situația, tu urăști testele.
Nu și dacă asta e materia testată.
Iarna
Nu prea are lichid de răcire.
Și va trebui să-i iau cauciucuri noi.
Nu se închide bine.
- N-are podea ! - Dar are un motor grozav.
Podeaua e spartă în spate și plafonul e ruginit.
Am doi copii mici, e periculoasă.
Ce zici, mi-o dai la 300 $ ?
Și-ți las breakul.
Tati, Amelia plânge.
Tu plângi mereu.
Nu mai plâng. Am jurat să nu mai plâng.
Ce e, scumpo ?
Ce-o să se întâmple cu breakul ?
Nimeni n-o să-l vrea.
Credeam că plângi pentru că asta e nașpa.
Și aia era nașpa.
Nu uitați să vorbiți tare.
Străbunica voastră s-a născut în 1888.
Propun să jucăm cărți după prânz.
- Mda ! - Nu spunem "mda", draga mea.
Spunem "da".
Mulțumesc, Gaga. Așa le spune și maică-sa.
- Ce mai face mama lor ? - Foarte bine.
Vine în vizită în fiecare weekend,
doar în weekendul ăsta a rămas acolo să învețe pentru examene.
Dar ne descurcăm. Nu-i așa, fetelor ?
A.J., te rog spune-i lui Betty că friptura e divină.
Desigur, domnule.
Fetelor, nu vi se pare ciudat că mama voastră e la New York ?
Vrea să aibă mai multe perspective profesionale.
Mami spune că femeile pot face orice.
E ambițioasă, nu-i așa ?
Preferăm să spunem "luptătoare".
Mă duc să repar mașina.
Fetele mi-au zis că n-are podea.
Nu avea. Am luat astea din bucătăria ta.
- Betty mi-a dat voie. - Tăvi de prăjituri ?
Nu poți să calci pe ele,
dar vor ține frigul și mizeriile afară.
Cam, sunt tare mândră de tine
pentru că ai grijă singur de fetițele astea minunate.
Mulțumesc, Gaga.
Eu nu prea mai merg decât cu Lincolnul.
Vreau să luați voi Bentley-ul.
Bentley-ul ?
Are tăvițe pe care putem mânca ! Putem cina în mașină ?
Geamurile merg ! Și are podea !
Și ce bine miroase !
Gaga, locuim într-un apartament social.
Știu, eu vă plătesc chiria.
- Și suntem recunoscători. - Prostii ! E ieftin ca braga.
Ideea e că nu-mi permit să întrețin Bentley-ul.
Nu-mi permit nici să-i fac plinul.
Dacă-mi ceri bani de benzină...
Nu, Gaga, nu-ți cer bani de benzină.
Amândouă fetele sunt eleve eminente.
Și nu merg la o școală ca lumea.
Dacă vrei cu adevărat să ne ajuți,
ar prospera într-o școală particulară.
Nu cred că le-am oferi fetelor o lecție prea bună.
Tu crezi ?
Cred că nu.
Îmi pare rău că n-am luat Bentley-ul.
N-avea rost.
Știu că sunteți dezamăgite.
Trebuia să-l iei, să-l vinzi, să-ți iei o tonetă de clătite și să faci bani.
- N-am mai fi așa săraci ! - Clătitele sunt delicioase,
dar nu-s o mină de aur cum credeți voi, mai ales în recesiune.
Atunci puteam să vindem Bentley-ul și să avem ceva bani !
Gaga nu m-ar fi lăsat să vând mașina.
- Ți-o dădea ! - Nu merge așa.
E greu de explicat.
Puteam să avem și noi ceva pe care alții să-l vrea !
Nimeni nu vrea ce avem noi.
- Tati a făcut ceva minunat ! - Serios ?
Ghici cât am plătit pentru locul ăsta de parcare ?
- Doamne... - Absolut nimic.
Ieftin dai, ieftin porți.
Avem o surpriză pentru tine.
El e Jock, câinele nostru !
- Tati ni l-a luat ! - Amelia i-a dat nume !
Bun... De ce face așa ?
A fost maltratat.
Când tati îl lasă singur, se sperie.
Pentru că-l iubește pe tati, care l-a salvat !
Ne străduim să-l calmăm.
Și asta e noua mașină ?
A fost maltratată de fostul proprietar, dar tati a salvat-o.
- Cine e băiat bun ? - Jock !
- Stați, fetelor !
- Jock, nu ! - Jock, termină !
Jock ! Vino înapoi ! Câine rău !
Nu mânca aia !
Așa ! Haideți !
Recuperare !
Bagă-te ! Bagă-te cu tupeu !
Da !
Fetele alea nu stau la noi în bloc ?
- Ba da, dar sunt rele. - Rele ?
Au fesuri la fel, roz, cu ciucure.
Cât de rele pot să fie ?
Hei ! Fetițelor ! Băiețel !
Hai să jucați baschet cu noi !
Sunt răi ?
Jucați !
Așa, Amelia, presing !
Amelia, bagă-te la minge !
Ridică mâinile, Amelia !
- Bate palma ! - Da !
Puștii ăia sunt de treabă, să-i invităm pe la noi.
- Sub nicio formă ! - Mai bine mor
decât să invit lume în cocina noastră.
Îmi distrug sufletul.
Primăvara
Iată-ne, iată-ne, suntem pirații
Vă punem să dați luciu punții
Iată-ne, iată-ne, suntem pirații
Faithie, dragă,
te rog ia-ți lucrurile de pe masă.
Am treabă !
E timpul pentru cină.
Ar fi drăguț să avem unde să stăm și să mâncăm !
- Mai târziu. - Te punem să mergi pe scândură
Scândură, scândură, scândură
- Acum ! - Iată-ne
Acum !
Ce rău ești ! Nu sunt servitoarea ta !
Nu ! Drăcia dracului, eu sunt servitorul !
Toată ziua gătesc, fac curat,
vă duc peste tot și am grijă să vă satisfac toate nevoile !
Mă tratați de parcă aș fi o menajeră !
Trebuie să scap de aici !
Jock, nu mai lătra ! Nu mai lătra.
Nu ! Ne lași fără dădacă ?
N-aveți nevoie de dădacă.
Dar e noapte și ne e teamă ! Faithie se sperie.
Atunci trebuie să vă întăriți. De ce vă temeți ?
- Vârcolaci ? Vampiri ? - De violatori !
De violatori ? Dacă bate vreunul la ușă, nu-i dați drumul !
Și dacă o sparge ? Așa fac violatorii !
- Le trageți un șut în ouă ! - Nu !
Trebuie să plec de aici ! Nu mai suport !
Am nevoie să stau cu adulți, nu cu niște plozi obraznici !
Dă-mi drumul la picior !
Vreau doar să...
Bună, Cam. Urci ?
Cred că da.
Să te ajut la împăturit ?
De fapt, am uitat ceva la spălătorie.
Vedeți, fetelor ? Lanțul nu e bun de nimic.
Vă dă doar un fals sentiment de siguranță
și numai de asta n-aveți nevoie. Îmi pare rău că v-am speriat.
Data viitoare o să fim mai curajoase, tati.
La culcare ! Eu trebuie să fac curat.
Yala aia e o porcărie.
Și ești puternic ?
Am fost la "Ripley's Believe It or Not"
și am făcut șase cascadorii.
Am pus 6 oameni să mă strângă de gât.
Am bătut 40-50 de cuie cu pumnul într-o placă de lemn.
Am rupt sfori de 2 cm grosime.
Am tras camioane de 14 tone cu dinții.
Să vină șase oameni să mă strângă de gât.
Sunt șase oameni în public care vor să vină pe scenă
și să-l strângă de gât pe dumnealui ?
Mai faci vreuna din cascadoriile astea ? Vreau să spun...
Vara
Ce s-a întâmplat cu Valiantul ?
Nu ți-am zis ? A luat foc.
Țigări = Moarte
MEDICUL SPUNE CĂ O SĂ MORI !!!
2 pachete pe zi îți fură 10 ani din viață
PLĂMÂNUL UNUI FUMĂTOR MORT
Sunt deprimat.
Sigur că ești. Ți-a fugit câinele.
Familia ta îți dă bani doar de subzistență
și îi enervezi pe ceilalți.
Ai uitat de hemoroizii mei.
- Unde mergi ? - Mă văd cu Kim, Ali și Thurgood.
- Pot să vin și eu ? - Cred că da.
- Pot să vin și eu ? - În niciun caz !
- Nu ! Stăm cu prietenii ! - De ce nu-i aduceți aici ?
- În jegul ăsta ? - Nu mai spune așa !
Tati, nu poți să stai cu copiii, e ciudat.
Avem viața noastră și tu, pe a ta.
Cum să am viața mea
când voi nu mă lăsați să fac nimic ?
Bine ! Stăm la mesele de picnic !
Moartea.
Înseamnă că o să mor ?
Cu toții murim într-o zi. Hai s-o luăm de la capăt.
Copii, aveți cumva o brichetă ?
- Da ? Nu ? - Terminăm acasă la tine ?
Canapeaua noastră e nouă...
- Lasă, am găsit. - Dar la tine ?
Fratele meu învață pentru Drept.
Puteți veni la noi acasă.
Cam, putem vorbi o clipă ?
Ce ?
Mă enervezi rău.
Ți-am zis că poți veni să stai cu noi.
Nu că poți să inviți lumea la noi.
- Poate ne distrăm. - E umilitor !
Trebuie să-ți explicăm în detaliu ?
Pot să fac un ceai și frigănele, avem jocuri...
- Nu vreau să știe lumea cum trăim ! - Și ce ? Nu e vina voastră !
Spuneți că tatăl vostru e maniaco-depresiv, bipolar
sau cum i-o mai spune acum !
Nu respingeți prietenii din cauza mea !
Dați-o dracu' ! Lăsați-o baltă !
Vă avertizez, n-ați mai văzut așa ceva.
Am mai văzut case dezordonate.
Nu așa.
Eu fug și închid ușa la tati.
Am adus prieteni în vizită !
Serios ?
De ce aveți așa multe chestii ?
Tatăl nostru e urs polar.
E bipolar. Maniaco-depresiv.
Am și eu un unchi așa. Și el trăiește ca-n cocină.
Asta e tare !
BĂIEȚI ȘI PĂPUȘI
Nu se mai pariază.
Cine vrea frigănele și ceai ?
- Da ! Eu, eu ! - Da, te rog !
- Ce am câștigat ? - 32.
Vrea cineva să învețe
să facă trufe de ciocolată din resturi ?
Eu !
Ce avem de mâncare ?
Sus ! Nas, ouă.
Toamna
Poți să ieși cu tati în oraș.
N-avem nevoie de dădacă.
Ne speriam, dar acum nu ne mai speriem.
Ce ați crescut !
Nu cred că sunt negresă.
Sigur că ești negresă.
Dar arăt a albă.
Ești negresă, draga mea.
Faith arată a negresă, eu semăn cu tati.
Pentru că sunteți un amestec între noi.
Nimeni nu mă crede că sunt negresă când spun.
Amelia, ești negresă.
Mama ta e negresă.
Așa că ești negresă.
Dacă te bucură asta, o să le spun oamenilor că-s negresă.
Chiar dacă o să creadă că aiurez.
E ridicol, evident că e negresă.
Mama ei e negresă. Face pe nebuna, atâta tot.
- Fetele fac bine, nu-i așa ? - Sigur că da.
Săptămâna trecută, Amelia l-a bătut
- ... pe tiranul școlii. - Nu !
L-a lovit așa tare în genunchi, că are nevoie de cârje.
Am fost mândru de ea.
Și tu pari bine.
Și tu la fel, Maggie. Ca să vezi...
O să mă simt mai bine când îmi găsesc de lucru și mă întorc.
Îți mulțumesc ! Îți mulțumesc că m-ai ajutat.
Nu mai dormi pe canapea, vino cu mine în pat.
Nu, nu pot să dorm în camera ta, Cam.
- De ce ? - E de nedescris. Ai...
Cam, ai trei biciclete acolo.
- Ăsta e motivul ? - Da !
Ai cutii de diluant de vopsea.
Când am intrat ultima oară,
am ieșit cu pantalonii plini de ulei de motor.
- Cam, e ridicol. - Atunci fac curat !
Ar fi frumos. Ar fi mai primitoare.
Nu mi-ai spus până acum.
Nu te mai bat la cap cu camera ta, ești adult.
Și camera mea nu ți se pare primitoare ?
Nu ! Și nimănui altcuiva. Sunt sigură că nici ție.
Cu siguranță nici mie ! Gata, fac curat !
În maxim două zile, o să fie lună.
O să vedem.
- Și până atunci ? - Ce ?
Casa scării e semi-intimă, nu ?
- Ce zici ? - Zilele mele pe casa scării s-au încheiat.
Ai avut zile pe casa scării ?
Maggie Stuart ?
Îmi voi termina în curând masteratul în afaceri la universitatea Columbia,
am primit referințe minunate de la prof. Wilson
și mi s-a oferit o slujbă de broker la E.F. Hutton, la New York.
Dar eu vreau să lucrez la Howard and Company.
- E.F. Hutton ? - Da.
- E grozav ! - Da.
- Și de ce te întorci la Boston ? - Copiii mei sunt aici.
Ai copii... Băieți ? Fete ?
Am două fete.
Dar sunt foarte independente,
așa că pot lucra până târziu și pot veni foarte devreme.
Mulțumim foarte mult, te contactăm noi.
Da, da.
Vă mulțumesc pentru timpul acordat.
Tati, trebuie să pun unt la fiecare omletă ?
Jumătate de lingură la fiecare.
- Las-o să se rumenească. - Am înțeles !
Ai început să lucrezi la costumul meu ?
Ce costum ?
Costumul meu de flamenco pentru spectacol !
- Trebuie să-mi faci fustă. - Așa e.
- Tati, e mâine ! - Da, știu.
- Știam eu ! Nu mi-l faci ? - Bine !
Ți-am zis că ți-l fac și ți-l fac.
Vreau multe paiete și volănașe.
Bine, gândăcel.
Nu e mare lucru.
Trebuie doar să fac fusta asta de 200 de ori mai mare.
Da ! Da ! Da !
Nu ! Nu ! Nu !
Fir-ar al naibii ! Nu !
Mama dracu' ! Naiba să te ia !
Așa ! Așa ! Foarte bine.
Aproape că se coase singură.
- Alo ? - Ghici ce am făcut !
Cam, e cinci dimineața.
I-am făcut fetiței noastre o fustă incredibilă.
Cu paiete, cu volane, frumoasă.
Grozav ! Dar ar trebui să dormi puțin.
Nu mi-e somn, draga mea.
- Cam ? - Maggie...
Zi-mi ce alt tată din America mai e treaz
și coase o fustă de flamenco pentru fiica lui.
Îți iei litiul ?
Nu l-am luat de când ai plecat tu.
Am descoperit că dacă beau toată ziua bere cu înghițituri mici,
îmi păstrez echilibrul.
Alo ?
Ce părere ai ?
E cea mai frumoasă fustă din lume !
Micuțo... Arăți ca o sirenă flamenco.
Te iubesc, tati.
Bună.
- Ascultă-mă... - Ce ?
Nu e sănătos !
Ai promis că-ți iei litiul, Cam.
Și tu ai promis să mă iubești mereu, la bine și la greu.
Mă scuzați, dar codul nostru vestimentar impune să purtați cravată.
Să-ți spun ceva despre litiu.
Nu se știe dacă funcționează
sau ce efecte are pe termen lung.
La fel e cu Haldolul, Thorazine-ul, acidul valproic
și restul așa-ziselor tratamente.
Nu sunt decât un cobai.
Nici nu-ți dădeai seama că nu-l mai iau
dacă nu-ți spuneam eu.
Sunt un nemernic idiot și autodistructiv.
- Nu ești. - Mersi.
De-aia trebuie să-ți asumi răspunderea
pentru boala ta.
Cum îți asumi tu răspunderea pentru copiii tăi ?
- Nu e drept ce spui. - Știu, știu.
Știu ce greu îți e să vii acasă în fiecare weekend.
Știu.
Nu mi-e greu să vin, mi-e greu să plec.
Mi-e greu să plec și toți să mă priviți
- ... ca pe o mamă rea. - Cine spune asta ?
Vreau o viață mai bună pentru copii.
Tu te tragi dintr-o familie cu sânge albastru.
Când albii trăiesc în mizerie, sunt... Sunteți excentrici.
Când negrii trăiesc în mizerie, nimeni nu e fermecat, crede-mă.
Dacă te consolează cu ceva,
nimeni nu e fermecat nici de mizeria mea.
N-am făcut curat în dormitor.
O să accept slujba de la E.F. Hutton.
La New York.
Maggie, nu mai pot să cresc copiii singur.
- Au nevoie de tine. - Așa e.
- Nu ți-o cer. - Și eu am.
Știu. Nu-ți mai cer asta. E timpul să iau eu fetele.
Iei fetele la New York ?
- Da. - Și cu noi cum rămâne ?
Cu noi cum rămâne ? Nu !
Știam eu !
Încă iubesc multe lucruri la tine.
- Un whisky cu sifon, vă rog. - Cameron...
Ascultă-mă.
Încă mai cred în tine.
Și nu vreau să renunț. Nu renunț.
- Dar nu pot... - Ce ? Măcar ai...
Măcar ai încercat să-ți găsești de lucru aici ?
Sau ăsta era planul ?
Da. Planul era să mă întorc după ce termin școala,
să mă angajez și poate să rămânem împreună
sau poate nu,
dar să fim o familie și să creștem copiii împreună.
Dar n-am putut să-mi găsesc de lucru aici.
Firmele din Boston nu mă vor.
- De ce nu te vor ? - Pentru că e vorba de Boston.
Vor oameni ca tine.
Vrei o slujbă la Boston ? Îți fac eu rost !
Arăți bine, Cam. Îți merge bine ?
- Nu tocmai, Dickie. - Îmi pare rău să aud asta.
Știi că Maggie tocmai a făcut un masterat în afaceri.
Am auzit. Bravo ei.
Mă întrebam dacă îi puteți oferi o slujbă. E o companie familială.
Cam, aș vrea s-o putem primi,
- ... dar momentan, nu putem. - Adică atunci când Dickie junior
și celălalt copil al tău termină facultatea...
- Sumner. - Nu vor lucra aici ?
- E celălalt fiu al meu. - Ce naiba !
Știu cum merge treaba. Postul se creează !
Vezi, de-aia nu te invităm la petrecerea de Crăciun.
Mă doare-n cot de petrecerea de Crăciun !
Vreau să-mi angajezi soția !
Muncește de 50.000 de ori mai mult ca voi !
Te rog să pleci.
Nu ! Ai idee ce greu ne e ?
Ai idee ce sacrificii face ?
Are nevoie de o slujbă aici, la Boston ! Fir-ar al naibii !
Controlează-te ! Ce naiba...
Termină ! Revino-ți !
Cam ?
Cameron ?
Cam ?
De ce ești ud ?
Fetele dorm ?
Da.
Ți-a arătat Faith fustița ei ?
Mi-a arătat-o.
E foarte frumoasă.
Nu ți-am găsit de lucru la Boston.
Nu-i nimic.
Am sărit în râu.
O să-mi fie dor de ele...
Știu.
New Yorkul e periculos ! Unde o să stăm ?
O să găsesc un cartier sigur.
- Unde o să mergem la școală ? - Văd eu.
Nu putem merge cu bicicleta !
O să puteți, când veniți aici, în vizită.
Și tati ? Cine o să aibă grijă de el ?
Scumpo, tatăl tău își poartă singur de grijă.
O să mă duc la filme și la petreceri. O să am escapade.
Escapadele sunt o idee proastă.
Fără noi,
o să bea prea mult și o să se neglijeze.
Nu e adevărat.
- O să se simtă singur. - Asta așa e.
Fetelor, tatălui vostru i-a fost tare greu să vă îngrijească singur.
- De ce ? Mergem la școală. - Ne duce cu mașina.
Am văzut mai multe filme interzise decât colegii.
Mi-a făcut rost de coloana sonoră de la Anything Goes.
Tati are nevoie de o pauză.
Când am avut gripă, mi-a tăiat căpșune și kiwi
și le-a aranjat pe farfurie în formă de flori.
Așa am făcut. Spune adevărul.
Fetelor, o să-l puteți vizita pe tati
și tati o să vă poată vizita pe voi.
New York e un oraș incredibil.
O să-ți placă, îți promit.
Nu vă pot vizita la New York.
E prea multă viteză și prea mult zgomot
și atâta lume noaptea pe străzi...
Mă debusolează.
M-am gândit.
Înțeleg de ce nu mai vrei să stai cu mine.
Sunt mult mai bun ca tată decât am fost ca soț.
Știi ce mi-a spus Faithie aseară ?
"Ce-i frumos la tati e că e mereu prin preajmă.
E mereu lângă noi."
Credeam că le deranjează asta.
Am un plan.
Accept slujba și câștig bani.
Fetele rămân cu tine și pot să meargă cu bicicleta
și să se joace cu prietenii.
Dar trebuie să le dăm la o școală particulară bună,
unde să aibă ce învăța. Insist.
Ești sigură, Maggie ?
Dacă le duc la New York, o să stea încuiate,
ca niște animale, într-un apartament întunecos
și eu n-o să ajung acasă până la opt, în fiecare seară.
Nu vreau să le fac asta.
Sunt copilașii mei.
După un an
Balansează, Amelia ! Mergi spre poartă !
Bravo, Amelia !
Mergi spre poartă, balansează, trage !
Bravo, prietena Ameliei !
De ce vine mereu tatăl tău la antrenamente ?
N-are altă treabă.
Tati, Annie m-a invitat să dorm la ea. Îmi dai voie ?
Și Fifi m-a invitat cu ea la film.
L-am convins pe Eliot Perkins să ne împrumute barca lui.
Mă gândeam să facem un picnic pe râu.
- E prea târziu să ieșim cu barca. - E patru.
Vreau să merg la Annie.
Poate Annie vrea să se plimbe pe râu.
- Tati... - Serios ! Stă la Boston.
De câte ori crezi că a mers cu barca ?
- Face naveta. - Și Fifi ?
I-ar plăcea un picnic pe o barcă ?
Mama ei o ia în 20 de minute. Te rog, mă lași ?
N-o să mai găsiți barcă așa frumoasă
sau zi așa bună pentru mers pe râu !
O să-i spun râului Charles să se ducă dracu'.
Am auzit că e un nemernic.
- Pa, tati. Te iubim. - Pa, tati. Mulțumesc.
- Te iubim. - Bine...
Pa.
Dragele mele, sunt tare mândru de voi. La fel și mami.
- De ce ? - Pur și simplu.
- Pa. - Pa !
Vă iubesc !
- Nu mai face asta ! - Ce să fac ?
- Să te uiți cum plecăm. - Mă uitam și eu.
- Te rog, nu. - De ce ?
- Ne faci să ne simțim prost. - Nu vreau asta.
Ba da ! De-aia stai acolo așa jalnic !
Mă uitam cum traversați terenul !
Am voie !
Tati, acum plecăm.
Și nu ne întoarcem. Nu ne uităm înapoi.
Nici nu vă cer așa ceva.
- Te iubim, tati. Pa. - Te iubim. Pa !
- Nu plânge ! - Nu pot să mă abțin !
RETAIL SUBTITLE OCR'd by flawless_ocr
VIAȚA PE MARGINEA PRĂPASTIEI