По действителен случай
Александрия, Вирджиния 1981 г.
Във Вирджиния училищният футбол е начин на живот.
Всеки мач е истинско събитие. Баща ми беше треньор в Александрия.
Бе толкова всеотдаен, че мама го напусна, но аз останах.
Той имаше нужда от мен на игрището.
До 1971 г. расовата интеграция бе непозната в Александрия.
Тогава решиха да ни интегрират.
Обединиха училищата за бели и черни в едно и го нарекоха "Т.С. Уилямс".
ПОМНИ "ТИТАНИТЕ"
Юли, 1971 г.
Това лято един бял търговец уби чернокож тийнейджър.
Градът бе на ръба на катастрофа.
Достатъчно навреди на всички ни. - Магазинът си е мой.
Хайде бе, Кърт, не се оставяй така. Два пъти по-едър си от Рей.
Ако продължават в тоя дух, няма да спечелят.
Не играят толкова зле де.
Браво, Гери. Явно си поработил. - Благодаря, тренер.
Момчетата са притеснени, че с тази интеграция ще загубят постовете си.
Това тепърва ще се доуточнява, но не го мисли, а тренирай.
Момчета, започва се...
Искат да подпалят магазина заради убитото момче.
Хърб, отведи Шерил в училището.
Качвайте се. Гери, Алън, Рей,
ако искате да играете в отбора ми, качвайте се веднага.
А сега успокойте духовете и ми помогнете с багажа.
Гери, имаш право, но не бива да злепоставяш треньора си.
Защо не ги изритате от отбора? Няма да играя с тия черни животни.
А вие кой сте? - Хърман Буун, помощник-треньор.
Не е ли очевидно, че нямаме нужда от каквато и да е помощ?
Защо не идете да смущавате реда с приятелчетата си в града?
Защото по това време имам уговорена среща с треньор Йоуст.
А аз винаги спазвам уговорките си. - А защо просто не я отмените?
Училищното настоятелство ви включи в екипа ми. Не съм ви наел аз.
Дойдох да преподавам в училището за черни.
Не съм очаквал подобно обединение, нито включване в екипа ви.
Така че и двамата имаме основания за недоволство, но ви уверявам,
че съм тук, за да печеля. - Треньорът ни Йоуст е номиниран
за гимназиалната Зала на славата. Цели 15 сезона без загуба.
И аз имам някоя и друга титла.
Но сте играли в трета лига. Тук във Вирджиния играем във втора.
Какъв изключителен шанс за мен. Да се уча...
от най-добрите.
Това да не са носачите? - Не, те се нанасят.
Всички ли ще живеят тук? - Един да дойде, после ще плъзнат.
Мамо, защо ми отнасяш мечето?
Къде са съседите?
Ето, и още идват.
Това е д-р Дей, той е в училищното настоятелство. Какво търси тук?
Не е честно! Баща ми е старши треньор.
Тази година щеше да влезе в "Залата на Славата". Ще му отнемете това ли?
Никой не се опитва да му отнеме мястото там.
Но училищният съвет е решил, че онази чернилка, Хърман Буум,
ще бъде старши треньор на щатското първенство.
Не можете така просто да дойдете тук и да отнемете поста на баща ми.
Стига, Шерил! Стига!
Няма нищо, Бил, и аз се чувствам по същия начин.
Само че ми се ще да фрасна някой от ония провокатори.
Тия размирници от черния квартал искат да подпалят града.
Всички старши треньори са бели. Трябва да отстъпим.
Господ да ни е на помощ, но такъв е животът.
Вярвам в програмата на обучение, д-р Дей.
Треньорът Йоуст е свършил чудесна работа със своята програма.
Постът трябва да е негов. - При нормални обстоятелства щеше да бъде.
Но не живеем при такива!
Напуснах Северна Каролина, защото ми отнеха работа, която заслужавах.
Белият треньор, който я получи, и шпайковете не можеше да си върже.
Не мога да причиня същото на този човек.
Хърман?
Твърдят, че сте били рамо до рамо с д-р Кинг.
Борили сте се срещу Ку-клукс-клан. Вярвате в равноправието.
Но вярвам и в семейството си.
В този град черните не са постигнали нищо друго,
освен унижение и отчаяние. - Извинете, д-р Дей.
Хърман, не е зле да погледнеш навън.
Виждате ли, имаме нужда от вас, тренер.
Името ми е Чарлс Кембъл. Това е синчето ми Джулиъс.
Няма по-добър защитник в щата, стига да го понатиснете.
Доста съм чувал за теб. - Молитвите ни не бяха напразни.
Не съм някакъв спасител.
Не съм Христос, нито Мартин Лутър Кинг.
Аз съм треньор по футбол. - Вие сте нашият треньор по футбол!
Буун! Буун!
Ти пък какво искаш?
Тук ли е тренер Йоуст? - Разглеждаме обявите за работа.
Имаме 11 предложения и съответно никакво време за теб.
Влез, да идем в кабинета ми.
Не твърдя, че съм голям дипломат и съжалявам за развоя на нещата.
Но те уверявам, че мога да поема подготовката на отбора.
С твоите 4-5 програми за 10 години? - С 4-5 шампионата.
Не за себе си се тревожа, а за момчетата.
Няма да ги пека на бавен огън.
Най-добрите ще играят, цветът няма да е определящ.
При така стеклите се събития, май само това е определящо.
Така е, за всички ни е трудно, за теб, за мен, за целия ни град.
Но напрежението би се туширало, ако ти останеш.
Ще тренираш защитата, ще бъдеш помощник-старши треньор.
И твой подчинен? - Ако така виждаш нещата.
Лека нощ, тренер.
За мен бе голяма чест да тренирам момчетата ви.
Оттеглям се за една година, след което ще се преместя в Лаудън,
където ще поема местния гимназиален отбор.
Да бойкотираме гимназията. Момчетата ни няма да играят
за някаква чернилка Буун Маймун. - Той ви открадна работата.
Няма да играя. Ще пусна официална подписка.
Нищо подобно няма да предприемаш. Благодаря ти, все пак.
Да бойкотираме гимназията!
Малко момчета биха си позволили да идат в друго училище.
Пропуснат ли един сезон, бъдещето им е застрашено.
И аз няма да играя за тоя крадец.
Така го правите още по-мъчително за мен.
Без вас не играя. - Ще играем само с вас.
Йоуст! Йоуст!
Тези момчета израснаха пред очите ми,
почти като мои деца. - Почти.
Ама какъв момент избрах само, за да ги зарежа на произвола на съдбата.
Как ще постъпиш?
Да се поразмърдаме!
Дай лапа, негро.
Пийти, колко ярда ще пробягаш тоя сезон?
Не ми се ще да се фукам, но поне хиляда.
Добре че не съм фукльо. - Белите няма да играят за тренера.
Притрябвали са ни. Само соулът ще поведе "Титаните" към победата.
Да пребъде силата на соула.
Я си свали ръката.
Нещо ми се усмихваш. - Да. - "Да, сър".
Защо ми се усмихваш? - Защото обичам футбол. Голям кеф.
"Голям кеф, сър. " Сигурен ли си? - Така мисля. - Сега пък и мислиш.
Първо се усмихваш, после мислиш. Още ли мислиш, че е голям кеф?
Да. - "Да, сър. " - Да, не...
Така беше. - Но вече не е, а?
Вече не е голям кеф, дори и малък не е.
Не е. - Реши най-после, нали си мислител.
Ама съвсем не ли? - Няма грам кеф, сър.
И така, аз съм треньор Буун и ще ви науча колко...
кефско ще ви е този сезон.
Тръгване за лагера "Гетисбърг" на 15 август, в 7:29 сутринта.
Който се яви в 7:30, няма да играе този сезон, а ще гледа отстрани.
Искам ви с костюм и вратовръзка. Ако нямате, купете си.
Ако не можете да си го позволите, заемете от баща си.
Ако нямате баща, изтъргувайте го от някой пияница.
Уверявам ви, рядко се среща такава разпасана пасмина като вас.
Това тук не ви е демокрация, а диктатура.
Законът съм аз.
Ако оцелеете след лагера, ще влезете в отбора.
Само ако оцелеете.
Започни проверката, тренер.
Казвам се Хайндс и тренирам нападението.
Да чуя имената и позициите ви. - Пийти Джоунс, нападател.
Най-бързият нападател.
Джери Харис, куотърбек. - Браво бе, Отче.
Отче? - Прякор.
А кой, за бога, си ти? - Луи Ластик, крило.
Баща ми е военен, току-що пристигаме от Бейон.
Някой каза "футбол" и аз долетях. Как сте, момчета?
С тоя треньор няма да мръднем от скамейката.
Не той ще решава.
Току-що прекъсна първата ми тренировка по недопустим начин.
Това е моят отбор, с или без теб. - Нали съм тук, нека го обсъдим.
Аз ще водя защитата... - Като част от моята стратегия.
При загуба не се споменава името на помощник-треньора по вестниците.
Искам пост и за треньора Тайрел, заедно сме от 10 години.
Ако не се съгласиш, губиш и мен. - Не прекаляваш ли?
Добре тогава, ще му разреша...
да тренира специалната секция, но ще го държа под око...
както и теб.
Добро утро, тренери. Как сте?
Тук са основните схеми на нападението.
Доста тъничко книжле.
Ще разиграваме схемата "двама нападатели, един ресивър".
Ще се видим в автобуса.
Търпение, ще дойде и твоето време.
Да действаме, Хърман.
Какво мога да направя за вас? - Аз съм Гери Бъртиър,
единственият национален играч.
Ако искате да играем, половината от нападението ще са наши играчи.
Що се отнася до защитата, нямаме нужда от вашите хора.
Нямате нужда от моите хора значи? Как ти беше името, Джери?
Гери. - Като комедианта Джери Луис.
А ти трябва да си Дийн Мартин.
Дами и господа, ще направя важно съобщение.
Тази година с нас ще дойдат самите Джери Луис и Дийн Мартин.
Джери ще пуска вицовете, а Дийн ще пее и печели женските сърца.
Да ги аплодираме.
Къде са родителите ти, Гери? Тук ли са? Покажи ми ги.
Това е майка ми. - Здравейте, как сте?
Хубавичко я виж, защото качиш ли се в автобуса, тя няма да е с теб.
С теб ще бъдат братята ти от отбора и татенцето ти.
Знаеш кой ще ти бъде татенце, нали?
Ако държиш да играеш в отбора, ми кажи кой ще ти бъде татенце.
Кой ще е татенцето, Гери? Кажи де.
Вие.
А чий отбор е това? Твой или на татенцето?
Ваш.
Качвай се в автобуса.
Облечи си сакото и се качвай в автобуса.
Дийн?
Оправи си вратовръзката, синко.
А сега всички да слязат от автобуса.
Слизайте от автобуса.
Всички да слязат.
Не ме интересува дали сте черни, зелени, сини, бели или оранжеви,
всички защитници да застанат тук, а нападателите - там.
Веднага! Темпо, темпо!
Ти и ти, при нападателите, ще седите един до друг в автобуса.
Ти и ти, при защитниците. И гледайте да се разбирате,
защото през целия лагер ще сте в една стая
с момчето, което седи до вас в автобуса.
Блу, затваряй си устата.
Не им давай повод, като ми се правиш на соулзвезда.
И ти също.
А така!
И ти си затваряй устата.
Това е моето легло.
А това е неговото легло.
Няма да го гледам това цели две седмици. Свали го.
Не си отваряй очите цели 2 седмици или си гледай твоята стена.
Ще гледам където си искам, това да го няма.
Включи си рентгеновото зрение, Супермен, и гледай през стената.
Бой!
Банда здравеняци, а?
Приличате на петокласнички, които досега са си дърпали косите.
Натрупал си гняв - много добре, ще ти потрябва, синко.
А ти - агресия - още по-добре. Всяко дете може да размахва юмруци.
За да играеш футбол, трябва да си овладял този гняв.
Да си трансформирал агресията в своеобразно съвършенство.
Някои треньори биха ви изхвърлили, ако не покривате нормативите.
Или ако вредите на отбора. Но това е училищен отбор.
Който е дошъл да играе, ще играе.
Но сложиш ли екипа на "Титаните", най-добре се залавяй за работа.
Ще бъдем перфектни... до най-малкия детайл.
Който изтърве пас, тича една миля. Който не блокира - също.
Който изпусне подаване, ще усети ритника ми по расисткия си задник.
И си тича милята, естествено. Това е то съвършенство!
Да се захващаме за работа.
Давай, давай!
Главата горе! Работи с краката.
Очаква ни пълна промяна.
Ще променим начина си на бягане. Ще променим начина си на хранене.
Ще променим начина си на блокиране. Ще променим начина си на нападение.
Ще променим начина си да побеждаваме.
Защитата е отражение на желанието ни. Плам и желание!
Изчезвай! Една миля.
Работи с краката. - Давай, давай!
Покажи ми какво можеш, синко.
Хвърлете се срещу противника като гладен на парче шунка.
Защо изпусна топката? - Отборът ми трябваше да блокира...
Да не би те да държаха топката? Ти ли изпорти топката?
Да, сър. - Колко стъпки има в една миля?
5280 стъпки. А сега да те видя да ги пробягаш.
Направо ще ме побъркаш, Пийти. Направо ще ме побъркаш.
Това е твърде трудно за него.
Ще трябва да му помогнеш със защитата, тренер.
И с всичките комбинации. Не можем да позволим на отборите да отбелязват.
Не, не можем. Но не говорех точно за футбола.
Бил?
Арлийн е отвън. Чака, за да вземе Шерил.
Не карай майка си да чака.
Искали сте да говорите с мен, тренер. - Знам, че си бил на метежа в града.
Онова момче, което бе убито в магазина, ти е било познат ли?
Беше ми приятел. - Не одобрявам гражданското непокорство.
Ако бях главен треньор сигурно нямаше да си част от отбора.
Но ми харесва хъса ти на терена, стремежа ти към топката, тъчдауновете.
Ти си черноработник. Ще те пиша в стартовия състав на защитата.
Добре. - Джулиъс?
Знам, че приятелите не се намират лесно.
Гери, знаеш ли къде съм?
Дали знам ли? У дома си си. Нали там звъннах.
Искаш ли да знаеш, с какво съм облечена?
Не започвай точно сега.
Ей, човече, какво става? С дивото кралство ли говориш?
Млъкни бре!
Дневните обичаи на планинската горила ли? И на нас ни трябва телефона.
Трябва да затварям. - Не и докато не го кажеш.
Не, не, не... Не ме карай точно сега.
Гери, ако не го кажеш, няма да затворя.
Веднага го кажи!
Всички те чакаме. - Днес...
Обичам те, скъпа. - "Обичам те, скъпа".
Хванете го! Хванете го!
Какво правиш? 44 стак. Трябва да си знаеш задачата.
Кембъл, играеш егоистично. Дръж човека си!
Не ми викай така! Мислиш, че съм глупав ли?
Слушай, аз съм капитанът и не искам да ми се пречкаш по цялото време.
Тук сме, за да играем футбол, нали? Нека да играем тогава!
Док. - Разбрах.
Дошли сте на тренировка, защото шампионите също тренират яко, нали?
Изглеждате като сбирщина лентяи.
Какво правиш бе, човек? - Обядвам.
Виждам, но какво търсиш тук? Защо не идеш при твоите хора?
Няма тук мои хора. Аз съм с всички. - Имаме си бял брат сред нас.
Колкото аз съм черен кънтрипевец.
Той е още едно благословено дете от семейството Господне.
Стига бе, Блу.
Отче наш, отвърни на молбите ни
и смекчи сърцето на нашия обичен брат Джулиъс Кембъл.
Виж го тоя предател.
Отчето да се моли да блокирам на терена, че той отива на кино.
Ако не блокираш, няма да останеш в отбора.
Напротив, ще изчакам истински мач.
Ето някои наши стратегии, с които сме печелили шампионати,
лъжливи ходове, с които да провокираме въображението им.
Лъжливи ходове? - Така ще им е по-приятно
и ще отбележат напредък. - Ти си гледай защитата,
остави нападението на мен. - Така да бъде.
Ластик?
Искам да ми кажеш нещо за някой от твоите черни съотборници.
Тъй вярно, сър. Аз съм в една стая с Блу
и забелязвам, че предпочита леопардово бельо, тип бикини.
А за човек, който не е в стаята ти? - Обикновено обядвам с Отчето.
Името му е Джери Харис, но му викат Отчето, защото винаги се моли
и не си криви езика с псувни.
Какво ще прави, като завърши? - Ще иде в колеж най-вероятно.
А ти ще постъпиш ли в колеж? - Не и аз, нямам акъла на Отчето.
Разчиташ ли на бъдеще с футбола? - Не, но щом ще ходя на училище,
все ще се наложи да натупам някого. - Добре, разбирам те напълно.
Честността ти е похвална.
Но ако не постъпиш в колеж, няма да е защото не можеш.
В края на всяка седмица ще преглеждаме заедно тестовете ти.
И да си остане между нас.
А каква музика обича Отчето? - С него си падаме по "Темптейшънс".
Знам, искаш да ме напуснеш, но отказвам да те пусна.
Готов съм на колене да падна, да те моля за съчувствие.
И нищо не ще ме спре, защото ти си всичко за мен.
Добре, стига си се молил. Някой друг?
Няма ли желаещи?
Кембъл?
Бъртиър?
Няма значи.
Отсега нататък всеки един от вас ще прекарва свободното си време
със съотборник от другата раса
и ще се интересува от него и семейството му.
После ще ми докладвате. И така, докато опознаете всички.
Дотогава тренировките се увеличават до 3 на ден.
Ако продължавате да се подминавате, ще станат 4.
Нещо неясно?
Яко е, нали? Кара те да танцуваш, нали?
Да, яко е!
Как се казва татко ти? Все трябва да имаш татко, нали?
Имам баща, да. Името му е Ерик.
И с какво се занимава? Все нещо трябва да работи, нали?
Остават 2 минути до края на играта. Противниците ти са уморени.
Последна част. Последна част.
Сега идва и най-добрата част.
Никой от нашите не е ходил в колеж. - Аз ще ти помагам.
Аз съм си бяла отрепка. С триста зора изкарвам изпитите.
Аз съм бяла работническа отрепка, през крив макарон ще видя аз колеж.
Това е парчето. Дори не трябва да те питам, но ще го направя.
Как ти се струва това?
Как ти се струва бавната, мъчителна смърт?
Кой е страхливец? Само страхливец не блокира.
Само страхливец се отказва от спорна топка и разиграване.
Докога ще караме без вода? - Какво каза?
Жадни сме. - Водата е за страхливците.
Тя отслабва силите ти. С вода ще изпереш кръвта от екипа,
а аз не виждам кръв по екипа ти. Което значи, че си си загубил ума.
А сега ще наблегнем на отскоците, докато Блу не забрави умората
и жаждата.
Тренер?
Вече флиртуваш с чувствителната граница между упорство и лудост.
Идете да пийнете вода.
Я си изчакай реда бе, момче. - Кого наричаш "момче" бе, отрепко?
Спрете бе, тъпаци. Държите се като глезльовци.
Спрете!
Слушай сега, аз съм Гери, ти си Джулиъс.
Дай да си кажем най-важното и да приключваме.
Най-важното? Каквото и да ти кажа, ти никога няма да ме опознаеш.
Писна ми от тия тренировки. - Как ще ме разбереш,
като честността не е сред приоритетите ти?
Честност ли искаш? Честно казано, смятам, че си нищо...
...нищо друго освен прахосник на таланта, даден ти от Бога.
Не слушаш дори Док и Буун. Упражни натиск върху противника.
Ти просто ги пропускаш, без да правиш нищо.
Искаш да надбягаш всички, а оставаш съотборника си непокрит.
Най-често това съм аз. - Защо да ми пука за теб?
Или за който и да е друг? Нали ти си капитанът?
Ти ли си лидерът? А вършиш ли си работата?
Върша си я. - Ами кажи на белите си приятелчета
да блокират както трябва за Отчето, защото и пръста не си мърдат
и ти много добре го знаеш. Никой не играе, включително и ти.
А аз да се бъхтя заради отбора? На кое викаш отбор?
Няма да стане, ще играя само за себе си,
защото нямам избор.
Що за отрицателно отношение!
Отношението е показател за качествата на лидера, капитане.
Темпо, темпо!
Събудете се, господа. Става късно. Часът е 3 сутринта.
Слушайте внимателно. Следвайте Док, мен и другите треньори.
Ще направим крос през гората.
Ако се загубите по пътя, не си правете труда да се връщате,
а си вървете на стоп право по домовете. Някакви въпроси?
Това е училищен отбор, не сме в армията.
Да вървим.
Давай, давай, сега не е време за почивка.
Някой да знае къде се намираме?
Това е Гетисбърг. Тук се е състояла битката при Гетисбърг.
50000 души са намерили смъртта си тук.
Водили са същата война, която водим и ние...
...днес.
Това зелено поле е почервеняло от кръв.
Пропито от кръвта на млади момчета.
Пушек...
Нагорещено олово е пронизвало телата им.
Вслушайте се в гласовете им.
"Убих брат си, а сърцето ми бе изпълнено със злоба."
"Омразата унищожи семейството ми. "
Вслушайте се...
и се поучете от мъртвите.
Ако не се обединим, още сега, на тази свещена земя,
то и ние ще се самоунищожим.
Също като тях.
Не ме интересува дали се харесвате или не,
но ще трябва да се уважавате и може би...
...ще се научите и в спорта да бъдете мъже.
Няма да мръднем оттук, докато не го направим както трябва.
Отчето да се готви.
На това блокиране ли му викаш? - Я се разкарай.
Затова ли си дошъл? - Остави ги да се оправят.
Ако още веднъж не блокираш за Отчето, такъв ще ти фрасна,
че като се свестиш, ще си с нова прическа, ясно ли ти е?
Хайде, момчета.
Заеми позиция.
Ставай! - Я ме остави.
Нищо ти няма, Пийти. - Бива си те, Кембъл.
Друго си е малко физически контакт. - Аз покривам отляво.
Аз съм отдясно. - Отляво.
Къде е силата на един отбор? - В защитата.
Какво ни трябва? - Защита.
Ей, момчета. Я вижте тоя женчо.
Без много приказки, и да ви видя в игра.
Аз съм полковник Бас. Идваме от Калифорния.
Това е синът ми Рони, той е куотърбек.
Приятно ми е. - Вече имаме куотърбек,
но имате шансове в другото училище.
Запознах се с треньора им Тейлър, но той не допуска черни в отбора.
Щом могат да воюват заедно, значи могат и да играят заедно.
Момчето ми си го бива в спринта.
Женчо, а?
Няма начин да не измислим нещо, момко. При едно-две условия.
Ей, Слънчице.
Слънчице...
До утре да ги приглаждаш, златните къдрици няма да ти пораснат скоро.
Слънчице...
Слънчице значи?
Бива, мой човек, кефи ме.
Айде бе, до утре ли да те чакам, брато?
Наш човек се оказа. - Чухте ли го?
Каза ми "брато".
Повече ми харесваше с дълга коса. Напомняше ми за майката на Бъртиър.
Какво?! - Ти пък откъде знаеш как изглежда?
Снощи се поразходихме двамката насам-натам.
Не говори така за майка му, направо ме вкисваш.
Сега вече няма да заведа твоята на абитуриентската ни вечер.
Какво се хилиш бе, Джери? Твоята все забравя да си обръсне краката.
Майката на Джулиъс също има нужда от бръснача, само че за гърба.
Току-виж се е превърнала в Жената-вълк.
Ластик, на теб пък какво ти става?
Досега носих майка ти на гръб, ама тя тежи два пъти колкото мен.
Въобще не е смешно.
Ще му викаме шегички за майките.
Джулиъс, мислех си дали... - Той е под душа.
Какво ти става бе? - Знаеш какво ми става.
Пуснете ме. Не знаеш с кого си имаш работа.
Тия мъжкарски искри не са ми по вкуса. Изчезвам.
Пусни ме. - Какво става тук?
Той ме целуна бе, човек.
Рони, хубава прическа. Покажи какво можеш на терена.
Новобранецът е куотърбек.
Широка стъпка, преценяваш дали има опасност да ти отнемат топката
и как точно ще стане подаването. Близкият пас не е лесен.
Трябва да можеш да преценяваш. Отче? Дай му комбинациите.
Гери, мръдни малко. - Тук е масата на защитниците, Рей.
Ей, Слънчице.
Не че ми пука, ама нали сме в една стая...
Нарочно се занасяше с Бъртиър, нали?
Всъщност не си... - Какво имаш предвид, Пийти?
За мен няма значение, ама не е лошо да знам...
Щом няма значение, какво толкова? - Трябва да знам.
Какво да знаеш? - Знаеш какво, стига игрички.
Може и да е слънчасал.
Тренер! - Здравей, скъпа.
Мама е отвън. Иска да поговори с теб.
Добре.
Тренер Буун? Добре се справяте.
Доколкото виждам, с твърда ръка провеждате подготовката.
Поласкан съм да получа признание от петгодишна.
Много благодаря, но съм на 9 и половина.
Научи я да играе с кукли. - Опитах, но тя обича футбол.
Арлийн?
Шерил ми каза, какво се е случило с поста ти.
Искам да кажа... Всичко, което не е отбелязано.
Съжалявам. - Благодаря ти.
Предполагам, че животът е пълен с изненади.
И аз.
Благодаря ти, че ч пусна за седмицата. Знам, че можеше да ми откажеш
и исках да ти благодаря за това.
Все още си и майка.
Случилото се между нас няма да промени това.
С Майк заминаваме на север за...
...за известно време.
Да, знам. Шерил ми каза.
Сега пак е изцяло твоя. Но тя винаги си е била така.
Какви сте вие? - Силни, бързи, ловки.
Кога ще се оплачем? - Като станем на 90.
Кога ще се уморим? - Като станем на 80.
Кога ще се откажем? - Никога!
Готови сме за още.
Съберете се.
Нека ви питам нещо, г-н Кембъл. Откъде идва силата ви?
Много добре знаете - от соула. - Откъде идва силата ви?
Що за въпрос! От соула.
Нека аз ви питам нещо, г-н Бъртиър? Имате ли достатъчно сила?
Силен съм за петима. - Имате ли достатъчно сила?
Искам победа! - Не, аз искам победа!
Да не са им промили мозъците? - Май са ги дрогирали.
Добре дошъл у дома.
Как си, скъпа?
Приятели ли сме? - Приятели сме.
Г-жо Буун, приятно ми е. - Това са Карън и Ники.
Запознайте се с Шарън. - Защо се обличаш толкова странно?
Кой го казва само!
Веднага се сприятелиха.
4- и септември Първият учебен ден
Какво търсиш в моето училище? Тук всичко е с главата надолу.
Стане ли нещо, ще затворят училището и край с футбола.
Наистина всичко е с главата надолу, ама виж какви мацки има.
Погледни ги само, Гери. Те ни мразят.
Само днес ще е така, нещата ще се уталожат.
Нищо подобно, винаги ще ни мразят.
И теб да те няма, хипи гадно. - Не чу ли какво ти казаха?
Как си, Джулиъс?
Всички са откачили. - Какво очакваше?
Не и да е чак толкова зле.
Извинявайте, Джулиъс, запознай се с Ема.
Лагерът свърши. Изправени сме пред реалността, Бъртиър.
На това ли му викат интеграция? Преди си бяхме по-добре.
Тук е моето светилище.
Заобиколени сме от омраза и всеобщ смут,
но тук всичко е както трябва. Борба, оцеляване.
Победа или загуба.
Знам, че е само игра,
но не мога без нея.
Боя се, че те въвлякох в една обречена кауза.
От настоятелството са смятали, че ще се провалиш на лагера.
И при най-незначителен повод... - Какъв повод?
При първа загуба ще те уволнят,
а Йоуст поема отбора. - Само една загуба?
А семейството ми? Току-що се нанесохме.
Как да го обясня на момичетата? - Не знам какво да кажа.
Съжалявам.
Първи мач "Т.С. Уилямс" срещу "Хейфийлд"
Вижте ги, идват на мача и въпреки всичко странят от нас.
Изправете се и ме чуйте.
Тази вечер няма да ви говоря за победа или загуба.
Вие вече сте победители, защото не се изтрепахте на лагера.
Днес играем срещу "Хейфийлд".
Като повечето други училища, те са само бели.
Те нямат проблем с расизма, ние - имаме.
Но ние вече сме работили по въпроса.
Запомнете, не позволявайте на нищо, каквото и да е то,
да застава между нас и да ни разединява.
В гръцката митология Титаните са по-велики и от боговете.
Те управляват своя свят с абсолютната си мощ.
Футболното игрище е нашият свят.
Управлявайте го като Титани.
Защитата на "Титаните" е на 32-ярдовата линия,
топката владеят "Ястребите".
Нашите пъплят като мравки, да му се не види.
Всички бели момичета ли са толкова откачени?
Можете много повече.
Съберете се. Къде е Алън?
Алън, пази си човека.
Много е бърз, не мога да го покривам.
Тъчдаун за "Ястребите".
Задействай си защитата. - Ти си гледай нападението.
Още един тъчдаун и поемам аз.
Пийти, какви ги вършиш, забрави ли, че ти блокираш?
Дори и топката не беше у теб. Нямаш никакво извинение.
Искаш ли да играеш или не?
Я бягай на скамейката.
Хърб, поеми ти.
Пийти, всичко наред ли е? - Две години съм водил нападението.
Като ми крещи, играя още по-зле. Как да играя за него?
Влез като защитник.
Номер 23 направо ни смазва, искам да го покриваш.
Сега ли?! Не мога, не съм тренирал със защитата.
Просто искам да покриваш номер 23. Останалото ще уточним след мача.
Смяташ ли, че Йоуст ги оставя нарочно да губят?
Я стига. - Влизай.
Какво прави Пийти на терена?
Йоуст го вкарва в защита.
Вади Алън от игра. Йоуст?!
Хърман, изчакай какво ще стане, може и да се получи нещо.
Всичко е наред.
Йоуст, не смей да изкарваш сина ми. - Как иначе, смачкаха му фасона.
Ти не се меси, момиченце. - Направо му смачкаха фасона.
Давай, защитата!
Тъчдаун и победа за "Титаните".
"Титаните" са върхът и така и ще си останем.
Трябва ли да вдигаш толкова шум? - А кой изпорти топката?
А кой спечели играта?
Я стига, те няма да пропуснат да се изфукат.
Я чакай. "Те"? Току-що каза "те".
Да, ей тези тук.
Какво искаш да кажеш, значи Пийти е "те"?
Гери! - Скачай в колата, мой човек.
Отиваме на хълма, идваш ли? Всички ще са там.
Защо не дойдеш с нас? - Какво се опитваш да направиш?
Ако ти подадат изненадваща топка, се възползваш и продължаваш напред.
Тук пътищата ни се разминават.
Ела с нас.
Да отстояваш това, в което вярваш, е прекрасно,
но май бъркаш приоритетите.
Идваш ли или не?
Идвайте. Хайде де, аз плащам. Да си продължим купона.
Разбираш ли, тук е Вирджиния,
и ни създават проблеми... - Не ни пускат да влизаме.
Това е минало. Хайде, аз плащам.
Всичко е резервирано тази вечер.
Какво?! Има много места.
Заведението е мое и имам правото да отказвам да ви обслужвам.
Включително и теб, хипарче.
Ако сте гладни, минете отзад и вземете каквото има от кухнята.
Нали ти казах?! - Не знаех, наистина.
Нали ти казах? Да не мислиш, че си правя майтап?
Не е знаел. - Той не иска да знае.
Като даваш подобни идеи, ги отстоявай докрай.
Успокой топката. - Тръгваме си, Отче.
Какво стана? - Пийти се прави на глупак.
Хич не му приказвай. Направо е мръднал.
Много добре знае, че човекът не е тукашен.
Пет пъти е играч на седмицата.
Не е някой лигльо, той е играч, истинска звезда.
И си скъсва задника заради теб. Всичко е заради чернилките.
Достатъчно. Аз взех това решение. Върви си вкъщи, Фред,
преди да направиш нещо, за което ще съжаляваш.
Скоро май няма да го видим.
Аз нямам избор. И двамата сме в училищното настоятелство.
Що се отнася до Пийти... - Не е нужно да ми благодариш.
Да ти благодаря?
Ти подрони авторитета ми пред целия отбор.
Да не смяташ, че им правиш услуга, когато заставаш на тяхна страна,
щом им се развикам и ги защитаваш от лошия Буун.
Забиваш ми нож в гърба.
Не на всеки критиката се отразява благотворно.
Аз им казвам каквото трябва, без да ги унижавам пред останалите.
Кого имаш предвид?
Критикувал съм Бъртиър, но ти не си го успокоявал.
Критикувал съм и Слънчицето, но не му бършеш сълзите.
Кого имаш предвид?
Може да съм малко суров, но съм суров към всички.
Не ми дреме колко са чувствителни, особено черните момчета.
Не им правиш услуга, като ги покровителстваш.
Напротив, осакатяваш ги за цял живот.
Къде отиваш, Гери? - В черния квартал.
Каква работа имаш там? - С Джулиъс ще играем баскетбол,
ще сме тук за вечеря. - Ако баща ти беше жив...
Мамо, опитай се да го опознаеш, поне две секунди го изслушай.
Не желая да го опознавам.
Идваш на църква с мен.
Какво се моташ по терена?
"Т.С. Уилямс" срещу "Херндън" - Покривам и твоите позиции.
Я спокойно.
Какво те мъчи? Някъде витаеш.
Не се притеснявай, знаех, че няма да дойдеш в нашия квартал.
Но това не е причина да ме портиш на терена.
Нямаш право да ми говориш така.
Какви са тия облаци, Слънчице? - Няма да хвърля като хората.
Ти няма да влезеш, освен ако не водим с 50 точки.
Не виждам кога ще водим, така че спокойно си стой на скамейката.
Какво става? - Не съм дошъл да играя като левак.
Ако и срещу "Гроувтън" играем така, направо залязваме.
Нападателите да влизат.
Тъчдаун за "Титаните".
Как си, тренерке? - Добро утро.
Къде е татко ти? - В кабинета си.
Ники, оставаш ли? - Да, татко.
Какво правиш? - Хвърлям кошове.
Искаш ли да поиграем?
Току-що си направих маникюра.
Как сте? Здравей, Тайрел.
Тренер, ако не ви трябвам, ще ви оставя насаме.
На какво дължа тази приятна изненада? Заповядай, седни.
Няма да ни бъде, ако продължаваме да играем в тоя дух.
Помолих г-н Върнън, учителя по математика, да анализира
запис на играта на "Гроувтън", с които играем другата седмица.
Всички треньори следват определени тенденции.
Всички освен Ед Хенри.
Него ще видим единствено на щатския шампионат.
Ама това е безценно.
Всяка част е анализирана, всяка атака - също.
Какво ще кажеш?
Защитата ни ще е бетон с това. - И аз така мисля.
Довел съм и Ники, тя питаше за Шерил.
Ще я оставя у една нейна приятелка.
Бихме искали и Шерил да се отбие някой път у нас.
Толкова е готин. - Третият час ще сме в един клас.
Какво сте зяпнали Слънчицето? Аз съм царят на терена,
той въобще не играе. - На кого му пука за терена?
Не искам да ви разбия сърцата, но той е от Калифорния.
Истински трепач, така си е.
Слънчицето е от Калифорния...
С моето момиче ли приказваш?
Не виждам чак такива грозотии наоколо.
Престанете.
Пийти, изведи момичетата.
Изчезвайте.
Подметка на белите. - Това все едно не съм го чул.
Сега се разкарайте.
В зоопарка ли ги намери твоите приятелчета, Бъртиър?
Голям умник се извъди.
Мари пита дали Шерил ще остане у нас тази вечер.
Сега е у семейство Буун. На връщане ще я взема.
У семейство Буун?
Така значи.
Въобще не си се променил, все да угодиш на всички.
Но рано или късно, трябва да избереш страна.
Що се отнася до мен, няма да търпя тоя грубиян до края на сезона.
Хърб, аз те доведох тук и искам да си до мен,
но ще правиш каквото се иска от теб.
Това ли ще ми кажеш, след всичко, което сме преживели заедно?
Слушай, Хърб... - Върви по дяволите.
Вече сме отработили обръщането, но по левия фланг сме слаби.
Не сме слаби, трябва да го отработим.
Не това е проблемът. - Какъв е тогава?
Нещо куца с пасовете. - Ама това не е пас, а пробив.
Я престанете, вие, двамата. Шерил, няма ли да си поиграеш с Ники?
Мразя да играя с кукли.
Аз не си играя, а доуточнявам аксесоарите.
Защо не предложиш и ти някой аксесоар...
Буун Маймун!
Минете отзад.
Къде е тренерът? Защо сме тук? - Не, той е свикал събирането.
А ние... - Без нас.
Така ли обръщате гръб на съотборника си?
Поне го изслушайте. - Върнете се веднага.
Благодарение на Буун стигнахме дотук. Но няма вечно да е до нас.
Спечелихме няколко мача,
да не си въобразявате, че е кой знае какво?
Нищо особено не е. И ние не струваме кой знае колко.
Сработихме се по време на лагера, добре.
После се връщаме и светът не одобрява, че сме заедно.
И ние се разединяваме, все едно сме едно нищо.
Въобразявате си, че сме спечелили. Нищо не сме спечелили.
Абсолютно нищо.
Отче, какво ми казваш, като искам да зарежа ученето?
Даже младите ще отслабнат и ще се уморят,
избраните съвсем ще паднат духом,
но онези, които се уповават в Господа,
ще усетят прилив на сили.
Амин! Това е то!
Ще се издигнат с крила като орли...
И не ще усетят умора...
В петък играем срещу "Гроувтън".
Пак ли ще играете без ентусиазъм?
Искате ли победа?
В кръг!
Няма да позволим да ни сплашат, ще играем футбол.
Омразата и насилието няма да ни прекършат.
Затова ли ви охранява полиция? - Те също са расисти.
Който хвърли тая тухла в дома ми, да дойде да си поговорим.
Спри да настройваш всички срещу себе си и се научи на смирение.
Ако можеше да си държиш езика зад зъбите
и да не се надуваш толкова... - Мен ли обвиняваш за случилото се?
Трябва да дадеш на пример на момчетата и обществеността ни.
Не се почесвам, ако не ме сърби и не танцувам, ако не чуя музика.
Не виждам причина да се смирявам. - Твоя си работа,
но когато греховете ти застрашават момиченцето ми, вече става и моя.
Смяташ, че случилото се снощи, има нещо общо с моите грехове?
Наистина съжалявам, че дъщеря ти трябваше да го преживее,
но поне добиваш представа какво преживяват и моите момичета.
Добре дошъл в моя свят, Йоуст.
Какво става тук?
Искаме да ви предупредим, че днес загрявката ще е малко по-различна.
Трети мач "Т.С. Уилямс" срещу "Гроувтън"
Днес непобедимите "Титани"
ще се изправят срещу лъвовете от "Гроувтън".
Досега никой не е преодолял защитника на лъвовете Кип Тайлър.
Ето ги и "Титаните".
Джулиъс ще разиграва от силната страна...
Сто процента ще влезе в националния.
А Бъртиър... - Шерил...
Пет пари не давам.
Само да се появим,
смут настава на мига,
питат ни кои сме ний,
с радост ще ви кажем.
Ние сме Титаните.
Викат ни Всесилните.
Тия пък за кои се имат, за "Бийтълс"?
Стига сте ги зяпали. Загрявайте.
Тайлър? Дайте им да разберат.
Готови! - Омаха!
Да те видя как ще пееш сега, черньо.
Какво стана? - Смених комбинацията, кълна се.
Не съм чул... кълна се.
Нека го прегледам.
Счупена кост, няма да хвърля поне този сезон.
Имаш една минута. - Вземи тайм-аут.
Рони Бас!
Отчето ще влезе в игра, нали? - Не и като куотърбек.
Няма да се справя. - Напротив.
Когато бях на 15, загубих родителите си в един и същи месец.
Имах 12 братя и сестри, и всички разчитаха на мен.
И аз не бях готов.
Твоят отбор има нужда от теб. Ти си полковникът, армията те чака.
Двойка дясно, 48-0. Давай!
Не сте ли виждали контузия досега, слабаци такива?
Да ви видя да бягате като хората. Бъдс, не покривай.
Луи, пусни го да стигне до мен. - Какво?!
Пусни го, имай ми доверие.
Имал си 12 братя и сестри. - Осем.
12 звучи по-впечатляващо.
Синьо 21.
Нарушение, искам наказание. - За куотърбека, майтапиш ли се?
Видя ли го? Това е нашето лошо бяло момче.
Сдобихме се с истински футболист.
Моля за внимание! Слушайте!
С почести за...
Рони Бас.
По право се полага на истинския крал.
Благодаря, че ме научи на всичко това, Отче.
Тренер, може ли да поговорим насаме?
Разбира се.
Какво има?
Искам Рей да напусне отбора.
Знаеш каква е политиката ми. - И я уважавам,
но съм сигурен, че Рей преднамерено не блокира.
Има хора, без които е по-добре.
Ти си капитанът.
Ти вземаш решенията, но трябва и да ги отстояваш.
Рей?
Ти си вън. - Какво?!
Няма да ти позволя да играеш в този отбор.
Така ли, Джери Луис?
Пак ли ще даваш акъли на тренера Маймун?
Наистина е вярно. Слушкай си татенцето.
Той не би изхвърлил никого от отбора, помниш ли?
Аз те изхвърлям.
И ще захвърлиш приятелството ни заради тях?!
Стой си при тях.
Здравейте.
Г-н полицай?
Страхотен мач направихте. - Благодаря.
От 20 години не съм виждал толкова желязна защита.
Предай на треньора ви да продължава в същия дух.
Непременно.
Таксито ти беше със синя лампа. - Ей, Супермен.
Знаеш ли, синко, не ме интересува, колко мача ще спечелите,
но просто не искам чернилките тук.
Виждаш ли онзи човек там? Със сивата коса и якето?
Това е баща ми.
Не ме ебе, дори и да е Ричард Никсън.
Да, сигурен съм.
Но полковник Бас ми направи услуга, като се обади на хората си в
прокуратурата, като благодарност за спечелването на мача.
Всички бяха съгласни да ти дадат един добър урок.
Потъпкването на множество граждански права би предизвикало голямо дело.
Може да упорстваш
или може да проявиш разум.
Лу Ан, ако успеят да си намерят маса...
може да останат.
Страхотен мач, "Титани"! Страхотен мач! Продължавайте така.
Няма да стоя заедно с тези!
Да се махаме!
Песента е специално за непобедимите "Титани".
Градът е завладян от училищна треска. Давайте, "Титани"!
Събрали сме се, за да почетем хората, който възпитават у младежта
морални ценности и лидерство на игрището и извън него.
Позволете да ви представя
номинираните за Залата на славата за 1971 г.
"Джеферсън" ни водеха с 4 точки, а ни оставаха 10 секунди.
Затова заложихме на защитата...
Страхотен сезон беше. Жалко, че краят му се вижда.
Все още не е завършил. Момчетата на Тейпър си ги бива,
но ще ги бием още на регионалното. - Не и ако имаме друго предвид.
Остави на нас. Буун е вън, а ти си старши треньор.
И няма какво да ти се изпречи по пътя към Залата на славата.
Какво ще кажете за "Титаните"? Ще се справите ли със защитата им?
Тон, Били, Рей, елате тук.
Те са все бъдещи национални играчи.
Върховни атлети, които ще пометат чернилките от раз.
Вярно ли е, че сте отказали да предоставите филми на Буун?
Няма да помагам на тая маймуна.
Какво ще предприемем по този повод?
Ще се готвим за мача в събота.
Г-н съдия, може ли да поговорим?
Стой настрана, ако държиш и в бъдеще да си в тая игра.
Северна Вирджиния Регионален шампионат
Наказание за номер 78 от белите.
Моите момчета ли ще мамите?
Поведението им не е спортсменско. - Оставете ги да играят.
Оставете ги.
Измамник!
Давай, давай!
Това пък какво беше?
Да не си сляп? Нямаше нарушение.
Изобщо не беше правилно.
Тайтъс!
Знам всичко. - За какво говориш?
Или ще свириш мача справедливо, или ще се обърна към пресата.
Не ми пука дали ще затъна заедно с вас, Бог ми е свидетел,
до един ще ви тикна в затвора. - Сам си изкопа гроба.
Защитата, при мен.
Не си стоиш в зоната. - Само нарушения ми отсъждат.
Искал ли съм извинения?
Щом искаш да си звезда, дръж се като звезда.
Оставете го. Алън, влизаш в игра.
Не искам да им отстъпвате нито крачка повече.
Ще ги атакувате цяла вечер. Само да влязат в полето ви,
всички ви ще извадя от игра.
Нека цял живот помнят срещата си с "Титаните"!
Дайте всичко от себе си.
Разположи се удобно, там ти е мястото.
Това беше в твоя чест, тренер. - Само така!
Благодарение на теб сме тук.
Ти поемаш, Хърман. Разбий ги.
Тренер...
Направих предварително проучване.
Току-що пропиля последния си шанс.
Добър мач, добър мач.
Така ви искам.
Добър мач, тренер.
Ей, тренер.
Пийти, какво стана? Кажи ми бе, човек.
Джулиъс, ела за малко.
Айде да се чупим, да пообиколим насам-натам.
Обещах да остана с момичето ми.
Къде отиваш?
Не знам. Но ще се помотая.
Много ми се иска, но... нали разбираш?
Изглежда, че не ти си объркал приоритетите.
Ще ми трябва малко повече време, отколкото ти би искал...
Но исках да знаеш, че ще се опитам.
Довиждане, Гери.
Ема, обещай ми,
че ще дойдеш на мача за титлата срещу "Маршъл".
Знам колко много означаваше това за теб.
Не мога да го отрека.
Много го исках.
Но тази хорска завист... също като Каин и Авел.
Знаеш ли, и аз много го исках,
но винаги има и следваща година,
или колкото време им е необходимо, за да помъдреят.
И без това не искам да е тая година. Тия дърти расисти.
Ще им разкажем играта, тренер.
Татко, най-после се прибираш.
Дай ми целувка.
Поздравления, Хърман. - Какво ти казах, скъпа?
Но човек никога не знае.
А и ни остава да се изправим срещу Ед Хенри и "Маршъл".
Поздравления! Страхотен мач.
Не може да бъде!
Разчистихме кухнята, татко, така че можеш да поработиш.
Така ли? Обаче има промяна в програмата.
Тази вечер ще празнуваме.
Нека всички разберат кой ще спечели щатския шампионат.
Гери, ти си върхът!
Божичко, Гери, добре ли си?
Ти как си? - Той добре ли е?
Той... - Как е?
Не е никак добре. - Зле ли е пострадал?
Колко зле? - Парализиран е от кръста надолу.
Няма такова нещо. Не може да е вярно.
Съжалявам, г-жо Бъртиър.
Наистина съжалявам.
Иска да види единствено теб, Джулиъс.
Бъди силен.
Сълзите ти няма да помогнат на сина ми да проходи.
Тук се допускат само роднини. - Алис, да не си сляпа?
Не виждаш ли очевидната роднинска прилика?
Той ми е брат.
Добре тогава.
Ако мислиш, че не изглеждам добре, значи не си видял шевролета ми.
Наистина съжалявам, трябваше да съм с теб.
Какви ги приказваш?
Сега щеше да си в съседното легло.
Не може да си пострадал чак толкова.
Та ти си Супермен.
Боях се от теб, Джулиъс.
И не виждах нищо друго освен това.
Сега знам, че съм мразил собствения си брат.
Знаеш ли какво?
Като всичко това свърши,
ще се преместим в един квартал.
Ще остареем и ще надебелеем
и никой няма да гледа вече кой е черен и кой - бял.
Покривам отляво. - Покривам отдясно.
Добро утро.
Филмът на "Маршъл". - Много добре.
Има какво да поработим в защита и нападение.
Свикай допълнителни тренировки, за да не се разконцентрират.
Пресконференцията е в 12... - Пресконференция?!
Това, което правим тук е едно,
но няма да парадираме... - Изслушай ме.
Не става дума за парадиране. Просто ще представим позицията си.
Боли ме... колкото и теб,
но сезонът още не е приключил.
Не сме стигнали дотук, за да загубим точно сега.
Не всичко в живота е само победа или загуба.
Аз съм победител и ще спечеля.
Заради футбола ли е всичко това или заради самия теб?
Треньор Буун, загубихте Бъртиър, защитата ви застрашена ли е?
Никой не ще замени Гери Бъртиър,
като играч, като човек.
Вече не съм сигурен.
Може би Йоуст е прав, май прекалих.
Това, което се случи с Гери, бе нещастен случай.
Понякога животът е тежък, без каквато и да е видима причина.
Смяташ ли, че съм бил заслепен от собствената си амбиция?
Каквато и амбиция да те е подтикнала да стигнеш дотук,
този свят още има нужда от нея.
Здрасти, тренер!
За мен ли е?
Ти ще си моите очи на терена.
Само някой да се издъни, веднага ще ми кажеш.
И още как!
Как си, Гери? - Добре съм.
Говорехме си за мача с "Маршъл". - Да не говорим за футбол.
Моментът е подходящ за размисъл, за молитви.
Само съм пострадал, не съм мъртъв.
Не си.
Прегледах какви занимания има за хора в инвалидни колички.
Имат и Олимпиада.
Предстои най-важната среща от гимназиалния футболен шампионат.
Стадиона в Рануки Мач за щатския шампионат
"Титаните" на Буун срещу легендарния Ед Хенри.
Хенри е с повече от 250 победи за 30 години.
Амин.
Ластик, какво става?
От мен ще излезе кандидат.
Радвам се да го чуя, но вече съм женен.
Оценките ми са "Добър"...
Отивам в колеж. - Фантастично.
Искам да се извиня.
Изостави отбора си в труден момент, едно извинение нищо не значи.
Знам, но искам да участвам в шампионата.
Ще участваш догодина. Сега оставаш на скамейката,
за да докажеш, че можеш да подкрепяш съотборниците си.
На стадиона е и Джийн Бъртиър,
майка на пострадалия защитник Гери Бъртиър.
Поддръжниците на "Титаните" сърдечно я приветстват.
Ето ги и "Титаните",
който излизат на стадиона с присъщия им уникален стил.
Джулиъс Кембъл?
Аз съм Ема Хойт.
Не помня да сме се запознавали.
Госпожице, нямате право да сте тук.
Сега вече се познаваме.
Много ми е приятно. - Успех, Джулиъс.
Какво подреждане! За кои се имат, за професионалистите?!
Прехвърли се на другия. - Поеми номер 9.
Само в тоя дух!
Покрий номер 3.
Натисни куотърбека. Цял ден могат да ни бият.
Ти си гледай нападението.
Готови да ги посрещнем!
Какво има, Гери? - Казах ти да не влизаш.
Разположили са ресивърите си навсякъде.
Добра игра.
Дръж го на разстояние, а като хвърлят, го натисни.
Червено, 57.
Куотърбекът на "Титаните" печели 6ярда.
Имаме ли шанс?
Дай ми вариант, за да замаскирам атаката ни.
Имат вариант за всяка твоя атака.
Ако защитата ти ги спре, може и да се получи нещо.
"Титаните настъпват, но Ед Хенри не е обезпокоен.
"Титаните губят с 7.:0.
Скъпа, върни се на мястото си. - Не мога.
Ед Хенри е разгадал тактиката на Буун, а ти изобщо не му помагаш!
Сега не е момент за излишна гордост.
И така, битката е ожесточена.
Давате всичко от себе си, ясно е за всички.
Ще спечелим или ще загубим...
Но ще излезем от стадиона с високо вдигнати глави.
Дайте всичко от себе си, само това се иска от вас.
Не само. При всичкото ми уважение,
но вие изисквахте повече от нас, изисквахте съвършенство.
Не казвам, че аз съм съвършен, защото не съм,
и никога няма да бъда.
Но ние спечелихме всички мачове до момента.
Значи този отбор е съвършен.
Така и стъпихме на терена тази вечер,
и ако нямате против, тренер, така и ще го напуснем.
Надявам се да сте научили от мен,
толкова колкото и аз научих от вас.
Научихте този град да съди по душата на един човек,
а не по външния му вид. Време е и аз да се присъединя към вас.
Хърман, имам нужда от помощ. Ед Хенри здравата ме е притиснал.
Сега е нашият момент. Втората половина е нашият момент.
Ще направим смяна в защитата. Те ни покриват прекалено лесно.
Слънчицето, Алън, Гласкоу и Дейвис,
ще играете в защита и нападение.
Не позволявайте ресивърите им да минават линията.
Йоутс ще ви каже къде да покриете. Дойде нашият момент.
"Титаните", на три.
Джулиъс, схемата е 5:2. Останалото го знаеш.
Разпределение по зони, Алън.
С другите бих се справил, но не и с тези.
Не искам да загубим точно сега, и то заради мен.
Нека Пийти влезе, той е по-добър.
Ако искаш да му дадеш мястото си, иди да му го кажеш.
Жестоко!
Защитата, настъпете!
Защитата, спрете ги!
Действай!
О-2, вътрешно подаване.
Три точки за "Т. С. Уилямс".
В началото на четвърта част резултатът е 7.:3.
Навлизат в полето преди началото. - Дясна формация, 99 Зет.
Знам, че го виждате! - Томи да покрива когото трябва.
Знаеш кого да покриваш.
Той навлиза в полето.
Не им позволявайте да настъпват.
Готови за подаване. - Хайде, нападатели.
Резултатът е 7.:3.
Само да задържат топката, и "Маршъл" стават шампиони.
Не им давай топката, Пийти.
Не давай топката!
Само така, Пийти.
Тайм-аут!
Има струпване на играчи в нашия фланг. Задръж ги там.
Време е да го изненадаш.
Отчето, къде е Отчето?
Готов ли си да побягаш?
Имитирай 23 Бласт, с обръщане назад.
Ясно? И бягай, сякаш животът ти зависи от това.
Последен шанс за "Титаните" в четвъртата част
на оспорвания мач за титлата.
Нали уж беше контузен. - Явно не е.
Защо вкарват куотърбек?
75 ярда до крайната зона за "Титаните".
Не мога да гледам, не мога.
Шерил, какво ти става? - Не мога да гледам.
Няма да успеят, остави ме.
Навлизат навътре. Покривайте ги плътно.
Това беше, момчета.
Добър сезон.
Поздравления, страхотен мач.
Познавам футбола, но това, което ти направи с тези момчета...
Няма по-подходящ човек от теб за тази работа.
За мен отдавна си в Залата на славата.
"Титаните влязоха в историята. 13 победи, съвършеният сезон.
Станаха щатски шампиони и втори в националния шампионат.
Втори от гимназиалните отбори в страната.
Гери спечели златен медал от Олимпиадата за инвалиди.
Татко му беше треньор.
10 години по-късно той почина и това ни събра тук.
Гери не е сред нас, но духът му е жив.
Казват, че няма как черни и бели да намерят общ език.
Но тук доказваме обратното. Имаме и разногласия, разбира се,
но преди да се оставим на злобата, винаги си припомняме "Титаните".
Хърман Буун бе треньор на "Титаните още 5години.
Той се пенсионира и живее в Александрия.
Следващите 4 години Бил Йоуст бе помощник-треньор на Буун.
Буун и Йоуст са добри приятели и до днес.
Гери Бъртиър се превърна във вдъхновение за всички инвалиди.
Физкултурният салон на "Т. С. Уилямс" носи името му.
Джулиъс стана национален играч и работи в градската администрация.
Той остана близък приятел на Геридо смъртта му.
Шерил Йоуст продължи да помага да баща си на игрището.
Рони Бас стана куотърбек на университета в Южна Каролина.
Сега живее в Грийнвил и работи за АВС.
Пийти Джоунс работи и до днес в образователната система.
Джери Харис - Отчето се оттегли от футбола през 1971 г.
Той завърши колеж и работи за USАIR.
Луис Ластик тренира футбол и в колежа.
Днес той е бизнесмен в Тенеси.