Гърция - тази калена и вечна земя,
където камъните говорят за мъжеството на хората,
за тяхната издръжливост и слава.
И никой не говори по-красноречиво от тази самотна плоча в пустия проход,
на 320 км северно от Атина.
През мълчанието на 24 века, това е разказ за обрат в историята.
Разказ за ярък ден, когато 300 гръцки бойци се биха тук,
за да запазят техния живот и свободата си...
както и нашия.
ЗОО-тата СПАРТАНЦИ
През 480 г. пр.н.е. персийският цар Ксеркс задвижи
огромната си робска империя да смаже група от независими гръцки държави...
единствената твърдина на свободата, останала в познатия тогава свят.
Най-сетне сме в Европа.
Мардоний! - Господарю?
За колко време всичките ни войски ще влязат в Гърция?
За около седем дни и нощи, господарю.
Набийте ги с камшик, ако са бавни. Нетърпелив съм да отмъстя за баща ми.
Господарю, тази армия ще ти даде не само Гърция, а целия свят.
Прав си.
Това беше мечтата на баща ми: Един свят, един господар.
Но при Маратон преди 10 години, той изпрати истинска вълна.
Аз предвождам океан!
Значи това е спартанският шпионин, хванат да брои войската ми?
Да, господарю. Измъчван с най-добрите ни изтезания.
Той изтощи двама от хората ми, без да издаде звук.
Доведете го тук.
Защо не говориш?
Няма какво да кажа.
Кажи ми, вярно ли е, че спартанците са най-храбрите воини в цяла Гърция?
Това сам ще разбереш.
Глупак! Имате само шепа хора.
Малката ти страна е разделена, нямате единен владетел.
Как можете да ме предизвикате, мен, господаря на целия свят?
Това не можете да разберете.
За теб си господар на робството. Нищо не знаеш за свободата.
Достатъчно!
Да видим как наглостта среща смъртта.
Обезглавете го!
Чакайте!
Освободете го.
Ела тук, приятелю.
Пощадих ти живота, но не по милост.
Казаха ми, че гърците имат сбор при Коринт.
Отиди там и им разкажи това, което си видял тук.
Силата, на която никой човек или пък бог може да попречи.
Тръгвай!
Агатон.
Грилус. Кой дяволски вятър те довя в това гнездо на скорпиони?
Тук съм с Демарат. - Ти си с Ксеркс.
В неговия лагер съм, но не съм с него.
Знаеш, че Демарат беше веднъж цар на Спарта, преди да го заточат.
Не се интересувам от Демарат.
Царете имат своите начини, но ти си в лагера на враговете ни
и затова си враг на Гърция.
Познаваш ли сина ми Филон в Спарта? - Да.
Предай му нещо от мен. Кажи му да не ме съди, докато не разбере цялата...
Онзи гръцки шпионин, тази сутрин. Беше храбър мъж.
Той беше спартанец, господарю.
Демарат, веднъж ти беше цар на тези хора.
Кажи ми, наистина ли вярваш, че Спарта ще се сражава?
Правдив или любезен отговор желаеш?
Кажи ми истината. - Спарта ще се бие, дори ако е сама.
Как биха могли да го направят, когато имат двама царе?
Единият е узурпатор, а Леонид е истинският спартански цар.
Името му значи "лъв" и той живее така. Няма човек, който прилича на него
по смелост и умение в битка, нито в преданост към страната си.
Изглежда имаш голям поглед върху царете на Спарта.
Така е, господарю. Аз самият бях такъв.
Не ми изглеждаш като страшен боец.
Не съм срещал още човека, когото да не мога да надвия.
Ще ти дам шанс да докажеш думите си.
В личната си охрана имам забележителен млад мъж.
Виждал съм го да убива четирима добри пехотинци с много удари -
само за да ме ядоса с техните хвалби.
Сега можеш да докажеш самохвалството си.
Побързай. Побързай.
Демарат, още веднъж успя да развалиш вечерята ми.
Господарю.
Артемизия. - Мога ли да вляза в тоз военен съвет?
Непременно.
Корабите ми току-що хвърлиха котва. Пет съда, напълно оборудвани.
Каква приятна изненада, Артемизия. Очаквах корабите ти, но не и теб.
Ако хората ми се бият, искам да съм с тях.
Поне това може да направи една царица за подчинените си.
Да наблюдаваш как умират за теб?
Никога не съм отказвал това удоволствие. Ела, седни.
Артемизия, царицата на Халикарнас.
Посетихме града й миналата година и великият цар поиска съвет за войната.
Радвам се, че си при мен, Артемизия.
Всички ми дават различни съвети.
Артабан - да се откажа от тази война.
Мардоний - да завладея целия свят.
А Демарат - да търся мир със Спарта.
Само защото познавам моите хора добре, винаги мога да предвидя действията им.
Дори когато те предпочетат да изоставят един от царете си?
Ще ми простиш ли, господарю? Не ми харесва остроумието на дамата.
То ми служеше добре, Демарат. Поне, аз съм все още с хората си.
И все още съм царица.
Добре казано, Артемизия. Опитах да обуздая арогантността с грешно оръжие.
Женският език е по-смъртоносен от меч. - Защо му позволяваш да остане тук?
Той може да послужи на целта ми.
Гърците се събират при Коринт, за да обсъдят исканията ми.
Преди всичко не искам те да се обединят.
Веднъж като не се спогодят помежду си, хора като него могат да ми помогнат.
Да ни помогнат, имаш предвид.
Да.
Имам нужда от съвета ти.
Ела през нощта, Артемизия.
Ще дойдеш ли?
Само ако обещаеш да ограничим дискусиите си...
за сбора при Коринт.
Независимостта на градовете ни е крайъгълен камък за свободата ни.
Затова предлагам всеки град да се справи с този проблем самостоятелно.
Без да губи достойнството си.
Но също така...
без безсмислено декламаторство, което може да завърши
само с масово самоубийство на гръцката раса.
Тишина! Тишина!
Сега ще изслушаме представителя на Атина - Темистокъл.
Преди 10 г. бащата на сегашния цар на Персия завладя Гърция при Маратон.
Тогава атиняните се надигнаха да го предизвикат.
Нашите спартански приятели,
прочути с тяхното благочестие не по-малко от тяхното военно мъжество,
предложиха помощ със закъснение заради религиозен фестивал.
След това атиняните без чужда помощ, в съотношение 10 към 1,
атакуваха нашественика и го хвърлиха в морето.
Нямаме време за история сега. Нещата са различни в наши дни.
Да, сега нещата са различни.
Днес опасността е много по-голяма.
Цяла Азия ни е връхлетяла.
Много пъти повече хора, отколкото са всички гърци.
Тези хора са свирепи, жестоки, кръвожадни, безмилостни.
Това не е причината за страх у нас. Това не е източникът на тяхната сила.
Силата им лежи в тяхното единство!
Единство!
Запомнете, че една ужасна дума, която сигурно ще унищожи Гърция,
освен ако не се противопоставим с нашето единство.
Единство на свободни хора, съпротивляващи се на тиранията.
Всички знаем, че Темистокъл е майстор на словото.
Но преди да си позволим да бъдем водени от него,
нека обсъдим някои други думи, които са били казани.
Не повика ли Атина Делфийския оракул и не получи ли предсказание от него?
Хайде сега, Темистокъл.
Нито един гръцки държавник не прави нещо, без да се посъветва с боговете.
Защо не ни се разкрива предсказанието, вместо да се набъркваме във войната?
Няма безнадеждни войни, приятелю. Само безнадеждни страхливци.
Избягваш отговора.
Случайно знам това предсказание със сърцето си.
И ето го и него.
"Летете до края на света, обречени. Напуснете домовете си.
Заради огъня и неудържимия бог на войната ще ви унижи".
Това ясно ми показва, че боговете са предсказали гибелта на Атина.
Не е ли прекрасно, че имаме сред нас толкова мъдър човек?
Не само защото той знае как да открадне държавни тайни,
но и да разбере също повелята на боговете.
Сега, след като свещеният текст е бил откраднат,
няма повече никакъв смисъл да го пазим в тайна.
Ето и останалата част от пророчеството.
"Тогава далновидният Юпитер предостави това на молещите се за Атина:
зад дървена стена ще има спасение за теб и твоите деца".
Вероятно ти ще можеш да ни обясниш значението на тези думи.
Те нищо не означават. - Нищо ли?
Да не загатваш тогава, че боговете говорят безсмислици?
Не ми приписвай думи, които не съм казал.
Знаеш, никакви дървени стени не могат да устоят на армия като на Ксеркс.
Във всеки случай Атина няма повече дървени стени.
А откъде открадна тази информация?
Има ли дървена стена сега? Отговори ми. Да или не?
Да. - Дървена стена?
Знам колко е великолепна стената, аз ръководих строежа й.
Новите ни атинянски кораби, с екипаж от най-храбрите моряци в света.
Това е нашата дървена стена.
Стената на далновидния Юпитер трябваше да ни предпазва.
Боговете не лъжат!
Ще се вслушаме в техните думи,
или по-добре да слушаме глупци, крадци и богохулни страхливци?
Това е оскърбление! - Следвайки божествения съвет,
Атина ще се бие за свободата си.
Свобода, към която тя кани да се присъедини цяла Гърция.
Говори, приятелю.
Представям ви Фосис.
Малка държава сме. Можем да хвърлим в сражение почти 1000 войници.
Кой ще ни подкрепи, ако воюваме? Ще ни защити ли Спарта?
Спарта! Спарта!
Делегатът от Фокис има жизненоважен въпрос.
Атина притежава кораби, но Спарта има най-добрата армия в Гърция.
Не е ли подходящо сега да изслушаме представителя на Спарта?
Царят на Спарта - Леонид.
Спартански цар не може да действа без да е упълномощен от хората си.
Но аз познавам хората си. И знам, че те ще се бият.
Ще поведат ли всички други?
Спарта ще се сражава,
без значение дали другите ще я последват или не.
Господине. - Да?
Ще чуете думи, никога неизречени в историята на нашата страна.
Атина...
за да докаже вярата си в спартанската доблест
и по този начин се откаже от военноморско командване,
ще постави корабите си под спартанско командване.
От днес всеки атинянски кораб ще плава под командването на Спарта.
Направихме го, цар Леонид!
Върви по нашия път. Разбира се, ние трябва да очакваме те да поспорят.
Да спорят, докато къщите ни горят.
Когато хората са свободни да говорят откровено, по-лесно се манипулират.
Онзи глупак почти ме улови с онова пророчество.
Не бих желал да минавам през подобно изпитание отново.
Разбира се, може да хвърлим флотата, за да спечелим време.
Защо го направи? Спартанците не са моряци.
Така адмиралът ти няма да знае как да се намеси с ръководството ми на флота.
Все ти е едно, нали?
Не. Спарта ще изпълни дълга си.
По-добре да го изпълни бързо.
Персите напредват като нашествие на скакалци.
Ако ги атакуваме тук, в равнината на Тесалия, или корабите в открито море,
те ще ни прегазят, дори без да забележат.
Трябва да намерим позиция, която да не може да бъде обходена.
Какво ще кажеш за тук? - Проходът Термопили?
Най-добрата линия на отбрана на север от Коринт.
Тези планини пресичат Гърция. Персите трябва да преминат оттук.
С малко сили, ще удържа тази тясна ивица земя, докато другите са готови.
Мога и да прекарам флотата през пролива над Термопили,
защитавайки фланга ти. Разбира се, със съгласието на адмирала ти.
Това е великолепен план. Кога можете да тръгнете на поход?
Трябва първо да разговарям със съвета.
Но като потеглим, ние се предвижваме по-бързо от всички войници на земята.
В това време, можеш да изпратиш малък отряд от атиняни да превземе подстъпа.
Не. Хайде да не се мамим.
Никой грък няма да се раздвижи, докато не види спартанския поход.
Всъщност походът, знаеш е...
Червени мантии, флейти и т.н.
Знам. Само това ще обедини Гърция. Тръгвам веднага.
Ще разгърна корабите и ще се срещнем в залива на Локри. С теб и хората ти.
Ще бъдем там.
Агатон! Помислих, че никога няма да се видим. Какво стана?
Гостувах на персите. - И избяга?
Той ми даде кон. - Защо?
За да мога да разкажа на гърците какво съм видял.
Защо не си в съвета? - Защото не съм добър лъжец.
Не искам да ги плаша.
Значи армията е толкова огромна? - Леонид...
По-голяма е от всичко, което можеш да си представиш.
Шест дни ги наблюдавах. Шест дни!
Загубих им бройката и пак прииждат. Изпиха реките.
През нощта има повече лагерни огньове, отколкото звездите на небето.
Добре.
Когато бях момче, винаги исках да достигна звездите с копието си.
Не вярвам на онази жена. - Нито пък аз.
Но какво да направим? През деня той търси съвета ни. После идва нощта и...
Господарю.
Господарю!
Хидарн, защо трябва да ме безпокоиш? - Имам спешни новини, господарю.
Патрулите съобщават, че гърците са напуснали Тесалия.
Знам това. Пийни малко вино. - Отвъд Тесалия лежи планината Оета.
Само с един проход близо до морето, наречен Термопили.
Не съм в настроение за география.
Трябва да изпратим конница да завземе прохода, преди армията ни да стигне.
Прави само това, което ти заповядвам!
Но задължението ми като войник е...
Задължението ти е да ми се подчиняваш! Не искам да мислят, че ме е страх.
Ако искат да се бият, остави ги да излязат на открито.
Ще оставя Термопили като отворена врата за тях.
И предполагам... - Достатъчно!
Това е моя война и аз ще я ръководя.
Сега тръгвай!
Трябва да бъдем в Спарта в късния следобед. - Да.
Кажи ми, видя ли Демарат в персийския лагер?
Не, но видях истински любител на Персия там.
Кой? - Грилус, бащата на младия Филон.
Разцепих му лицето с камшик.
Не мога да повярвам. Той винаги е бил добър човек.
Той няма работа сред варварите. Сега съжалявам, че не го пронизах.
А Филон трябва да бъде разпитан. Може би знае за постъпките на баща му.
Трябва да говорим с него.
Филон!
Какво правеше? - Упражнения с копие, меч и копие.
Говорейки за войната, всички казват, че отиваме на поход на север.
Към Коринт? - Някои казват чак до Тесалия.
Това е наистина добра война. Казват, че Ксеркс е докарал 100 нации с него.
Не е ли прекрасно?
Кога леля ти очаква Леонид? - Може би тази вечер.
Хората ми дадоха много добра идея.
Мога да помоля Леонид за разрешение да се оженим.
Сигурен съм, че царят може да замества баща ми по време на война.
Аз мога да разговарям с леля ми.
Обичам те, Елас.
Никога не съм обичал някоя друга.
Заобичах, когато бяхме деца. От най-ранния момент, който помня.
Сега може да се оженим.
Искам те. - Знам. Аз също те искам, Филон.
Но...
Трябва да изчакаме.
Защо да чакаме? Аз съм твой, ти си моя. Какво ни разделя?
Ние самите, Филон. Не за дълго.
Искам време, за да помисля.
Трябва да сме силни.
Ние сме спартанци.
Помни, че щом веднъж дъждът завали, нищо не може да го върне на небето.
А откога спартанците ги хвана страх от дъжда?
Филон, син на Грилус, скоро тръгваш на поход в защита на земята ни.
Готов ли си да чуеш законите, свещени за спартанския боец?
Да, царице Горго. - Ето ги и тях.
Цени свободата повече от живота си. Избягвай удоволствието заради доброто.
Устоявай на болката и изпитанията с мълчание.
Подчинявай се безрезервно на заповедите.
Търси враговете на Гърция навсякъде и се бий с тях безстрашно,
до победа или смърт.
Сега...
заемайки мястото на мъртвата ти майка,
ти давам...
...този щит.
Трябва да запомниш само тези 5 думи: "E tan e epi tas".
Какво значат? - "С това или върху това".
Да се прибереш победоносно у дома: с този щит или мъртъв върху него.
Извинете ме.
О, щастлив ден!
Поздравления!
Ние, старейшините на Спарта, имаме да изпълним свещен дълг.
Ние сме пазителите на спартанската кръв.
Това е за нас, за да видим, че тази ценна кръв не е пролята,
по какъвто и да е повод, по-далеч от нашата родна почва.
Тогава предлагаш да не пращаме хората си на север.
Не отвъд Коринт, Тогис.
Нямаме обща кауза с празнодумци от Атина и греховните им методи.
Трябва да защитим Южна Гърция, където са домовете ни и съюзниците ни.
Здравейте.
Здравей, цар Леотихид. - Здравей, цар Леонид.
Здравейте, приятели.
Нося важни новини.
Спарта беше избрана да води обединените гръцки градове
във войната срещу Персия по суша и по вода.
Атина се отказа от военноморското командване в наша полза.
Но съветът реши как да действа Спарта. - Да, съветът трябва да действа бързо.
Защо?
За да достигнем първата фронтова линия на защита навреме.
Къде може да е това? - Проходът Термопили.
Разбира се, проходът, защитаващ Атина. - Не - проходът, защитаващ Гърция.
Отделните градове сега нямат значение. Гърция е важна!
Само обединени можем да се надяваме да избегнем робството.
Не съм политик.
Ще защитавам тази кауза, докато луната не намалее и нощта не роди новия ден.
Да, Елас.
Разбира се, ще говоря с него за теб и Филон.
Вие двамата трябва да се ожените.
Какво може да го задържа толкова?
Отиде направо в съвета, без дори да спре да ме види.
Никога не го е правил преди. - Лельо Горго, сега е опасно.
Всички говорят за войната и хората ни заминаха на поход на север.
Мислиш ли, че...
Дори не те поздравих. Прости ми. - Не ме попита за сина ти.
Как е той? Добре ли е? - Добре ли?
Днес той се би с детския си меч
с момче с цяла глава по-високо от него и го победи.
Можеше да чуеш бойния му вик по целия път към тържището.
Силните дробове не са доказателство за мъдрост.
Трябваше да чуеш как говори Ксенатон тази вечер,
крещейки за изолацията на Спарта. Отврати ме.
Но той обича страната ни. - Не толкова, колкото мрази Атина.
Никога няма да забрави, че двамата му сина бяха убити от атиняните в битка.
Мъртвите деца не се забравят, Леонид.
Да помниш е едно, а да растеш злобен в омраза, е друго.
Този мъж е опасен. Може да въздейства на съвета да ме сложат в лоша позиция.
Не мога да не се подчиня и не мога да наруша думата си.
Каква дума?
Обещах Темистокъл да предвожда хората ми в защита на Термопили.
Но това е толкова далече от Спарта.
За грък никоя част от Гърция не е далеч.
Уморен си, любов моя.
Преди слънцето да изгрее трябва да си си починал.
Минава полунощ.
Погледни колко е тъмно небето.
Когато замина за Коринт, отидох да видя Мегистий, стария свещеник.
Той принесе в жертва агне и пророкува.
Каза, че ще имаме прекрасна, щастлива съдба и двамата.
Той каза, че ти ще бъдеш най-добрият цар на Спарта.
Каза също, че за векове напред,
жени ще пеят песни
за моята любов към теб.
Този човек носи спешно съобщение. - Какви са новините?
Темистокъл ни моли да тръгваме веднага. Казва, че цяла Гърция чака.
Върни се и му кажи, че тръгваме днес.
Повикване от съвета. Предсказанието на оракула е пристигнало от Делфи.
Вдигни охраната ми. - Добре.
"Жители на славна Спарта, чуйте сега думите на съдбата.
Ако вашият прочут град падне пред персите,
или ако вашият град е пощаден,
земята на Спарта трябва да скърби за смъртта на един от нейните царе."
Свободен си.
Жрицата го каза. - Да.
Значението е ясно. Или е Спарта, или спартански цар.
Приемам предизвикателството. - Какво трябва да се направи?
Армията трябва веднага да тръгне. Няма време за губене.
Съветът трябва да разреши освобождаване от празненството.
Не е по спартански да пренебрегваме свещените празненства.
Нито да пренебрегваме Гърция!
Заповедта за тревога бе дадена на охраната ми,
който не е предмет на решенията на съвета.
Всички други войски чакат в казармите. Не ги оставяйте да чакат дълго.
Елас!
Нека те погледна.
Колко си красив.
Червените мантии толкова подхождат на мъжете.
Така никой враг няма да види спартанска кръв.
Елас, може би тръгваме утре. Трябва да отида при царя.
Да, да тръгваме. Вече говорих с леля ми.
Баща ми отиде в двореца на царя и чака.
Изглежда съм чакал този ден цял живот. Най-после ще станеш моя съпруга.
Съпруга на истински спартански войник. - Само изчакай, докато се върна.
Ще ти доведа десет персийски робини да ти служат вярно.
Доведи ми само една и ще си мъртъв.
Сега, след като съветът обяви война,
цялата армия ще се подчини на заповедите ми.
Докато цар Леонид,
в съответствие със закона, ще си остане у дома.
Пентей, син на Салас, ще бъде заместник-командир.
Благодаря Ви за честта.
Мога ли да отправя лична молба? - Разбира се, Пентей.
Дъщеря ми Елас чака отвън с Филон.
Моли за разрешение да говори с теб по въпрос, засягащ двете ни семейства.
Пусни ги да влязат.
Говори, Филон.
Дойдох да искам разрешение да се оженя за Елас, дъщеря на Пентей.
Баща й даде съгласието си, но докато моят баща е по работа в Тракия,
Ви моля да действате вместо него.
Кога за последно се видя с него? - Преди да напусне Спарта.
Предполагаше се да се е върнал досега.
Имаш ли представа какво е предизвикало това забавяне?
Не.
Има ли нещо нередно?
Агатон мисли така.
Докато бях изтезаван от персите, видях баща ти във вражеския лагер.
Не. Не е баща ми. - Той беше там с бившия цар Демарат.
Не е възможно. - Не си измислям!
Може би си сгрешил... - Казах ти, говорих с него!
Все още носи белега от камшика ми на лицето си.
Умолявам Ви заради безсмъртните богове, нека залича този позор.
Пратете ме на предната фронтова линия. Нека да умра като спартанец!
Като свободен по рождение човек, ти не си отговорен за действията на баща си.
Все още не мога да помоля войниците си да приемат в техните редици
мъж, чийто баща общува с врага.
Но... - Това е последната ми дума!
Ще предадеш военната си мантия на дежурния офицер.
Можеш да тръгваш.
Не мога да го намеря никъде.
Уплашена съм. Не знам какво да правя. - Стегни се.
Спарта предоставя на жените най-много свобода. В замяна изисква сила.
Как мога да бъда силна? Обичам го.
Трябва да си силна.
Помниш ли майката, която уби сина си, който се върна с рана на гърба си?
Защо да си спомням? Филон никога няма да се обърне с гръб към врага.
Само ако го оставят да се бие. - Не съм генерал.
Не мога да заповядам да го вземат.
Защо говориш така? Знаеш Филон. Майка му бе най-добрата ти приятелка.
Това няма значение.
Чу ли? - Какво?
Съветът взе решение. Ето го.
"Спартанци, армията скоро тръгва на поход да защити земите ни от Персия.
Заповядано е мъжете да се подготвят да заминат след празника в Карнея."
Значи не можеш да тръгнеш днес. - Мога и ще го направя!
Няма да се подчиниш на съвета?
Охраната ми не е към съвета. - Но това са само 300 човека.
Обещах да ида при Термопили. Не съм казал с колко човека.
Това е лудост. - Толкова, за да пазим празника и загубим войната!
Моля те, остави ни, Елас. - Елас, знаеш колко съжалявам.
Знам.
Леонид...
Защо не изчакате, докато не свърши празника?
И след това да поведете цялата армия. Като спартански цар трябва да я водиш.
Това са само няколко дни. - Не. Дори и един ден е фатален.
Цяла Гърция чака похода на Спарта.
Само 300 човека.
Откога спартанците започнаха да броят колко хора влизат в битка?
Ние сме само авангард. Останалите ще се присъединят, щом празникът свърши.
Но ако персийците ви атакуват преди това?
Тогава ще се бием сами.
Леонид...
Любов моя.
Знам куража ти. Гордея се с теб.
Има времена обаче, когато благоразумието...
Не знам какво говоря.
Знам само, че не мога да живея без теб.
Трябва да ми вярваш.
Обичам те повече от живота си.
Не искам да умираш.
Това ще бъде край и за мен.
Леонид, хората са готови.
Агатон, законът ми позволява да взема 300 души.
Освободи всички, нямащи живи синове, и ги замести с доброволци, които имат.
Не искам нито едно спартанско семейство да измре.
Филон! - Елас!
Защо си тук? - Защото те обичам.
Няма нищо, което да обичам сега. Бях отхвърлен от собствените ми хора.
Нямам чест, нямам страна.
Нямам име, нямам дом. Изгнаник съм. - Аз също.
Напуснах бащиния си дом и няма да се върна, докато не дойдеш с мен.
Спарта не ме желае.
Срамувам се от теб. Ами ако царят ти е отказал да те вземе с него?
Ти си свободен мъж и войник.
Докажи му го и той ще те върне.
Как мога да му го докажа? - Сигурно не, като се самоубиеш.
Виж.
Щитът ми. - Да. Твоят щит.
Ти го забрави. Забрави ли думите на леля ми, когато ти го даде?
"Свобода или смърт."
Вземи този щит. Следвай войниците ни.
Покажи им, че си мъж и спартанец.
Аз ще те наблюдавам там.
Погледни там.
300 човека. Изправят се срещу цяла Азия.
Не.
301.
И всички спартанци.
Стой!
Това е заливът Локри, където ще се срещнем с Темистокъл.
Междувременно ще почиваме до изгрев слънце.
Тогава ние ще се придвижваме цяла нощ. Трябва да сме при Термопили по изгрев.
Вижте.
Ето го.
Вземи Темистокъл в тази рибарска колиба.
Искаш ли да се изкъпеш, Елас? - Не. Само да почина.
Болна ли си, Елас? - Не, разбира се, че не.
Само съм уморена и ми е толкова студено.
Да, трепериш.
Не си яла от два дни. Не трябваше да те взимам с мен.
Ще почиваме сега. Да, ще почиваме.
Имаме 271 кораба в пролива.
Персийците са в залива отвъд.
1200 военни кораба и още спомагателни съдове.
Тогава ни превъзхождат шест към едно. - Да.
Географията е на наша страна. В тесния пролив ще направим добра битка.
Колко човека доведе? - 300 спартанци.
300? - Личната ми охрана.
Другите спартанци ще ни последват след празника.
Друг празник ли? - Ние сме религиозни хора.
Знам това.
Някой ден и аз мога да стана религиозен.
По-добре от политиката.
С боговете зад себе си можеш да бъдеш по-безотговорен.
Темистокъл, призоваваме божествената помощ. Няма време за мръсни забележки.
Прости ми... приятелю.
Поздрави, приятели. Леонид. - Демофил.
Научихме всичко за похода на Спарта.
Яздих до изгрев слънце да ги настигна. Хората ти се движат като светкавици.
Те имат среща при Термопили. - Да, чухме и за това.
Може ли моите бойци от Теспия да се присъединят към вас?
Винаги има възможност. Колко сте? - Около 700, всичките доброволци.
Не мога да ги върна, когато разбраха, че Спарта ще ни поведе в тази война.
Къде да ви намерим? - При Термопили на разсъмване.
Останалата част от армията ще се присъедини там.
Прекрасно. Но не започвайте клането преди да пристигнем.
Вие, спартанците, полудявате, щом надушите врага. Оставете ни и на нас.
Ние също сме гърци. - При Термопили.
"Също сме гърци."
Чу ли какво каза този човек?
Може ли това да бъде началото на чудото, което чакахме?
Да се молим за това.
Знаеш, Леонид, хората ми казват експерт-политик.
Също и циник, клоун и шарлатанин. Всички те грешат.
Аз просто съм сантиментален стар глупак, ужасно влюбен в мечтата:
Свободна, обединена Гърция.
Това не е мечта.
Мисля, че трябваше да кажем на Демофил, че сме само 300 спартанци.
И да разрушите работата ми? Изпратих 20 куриери с новини -
цялата спартанска армия е предприела поход на север.
Но това не е вярно. - Истината е силно вино, приятелю.
Политикът никога не трябва да преувеличава способностите на хората.
Слава на боговете, че съм само войник. - А аз им благодаря, че съм политик.
Можем да сбъднем мечтата ни.
Трябва да се връщам на корабите си.
Нека хората се подготвят.
Стой!
Спартанци! Пристигнахме в Термопили.
Заповедите са да не отстъпваме от тази стена.
Има ли някой?
Здравейте, приятели. Ефиалт, донеси вода.
О, тя е болна. Горкото дете.
Ефиалт! Къде е този глупак? Ефиалт!
Съпруга ли ти е? - Термопили. Колко е далече?
Не много. Отвъд онези скали там.
Виждаш ли, ако минеш покрай... - Замълчи. Тихо!
Внесете я вътре.
Носи я.
Внимателно. Не я наранявай.
Козите имат повече мозък от мъжете!
Кой може да разбере боговете?
Създават прелестни момичета и ги превръщат в съпруги.
Вие сте първите странници от години. - Бяхте любезни да ни подслоните.
Пасем козите тук в планината цял живот, жена ми и аз.
Тя ще е по-добре при изгрев слънце.
Но кракът й е отекъл и наранен.
Домът ни е далече. - Атина?
В името на боговете, не! Не сте ли чували за Спарта?
Да. Говорят малко, бият се много. Изпий този бульон, предизвиква гадене.
И момичетата им ходят голи. - Голи?
Така чух. - Кога?
Когато бях млад. - Ефиалт.
Още мляко.
Няма.
Ще се погрижа за козите. Чух вълк снощи в планината.
Син ли ти е? - Мислиш, че имаме такъв син?
Не знаем откъде дойде. Просто пристигна един ден.
Каза, че се е скарал с хората от долината.
Може би е избягал роб. Може би е крадец.
Но в планината,
всички са равни.
Чувал ли си някога нещо за персийците?
Ние ги виждаме, когато е ясно.
Ела с мен.
Погледни между онези два хълма.
От дълго ли са там? - От няколко дни. И все още пристигат.
Все повече лагерни огньове.
За щастие Термопили е единственият пряк път.
Искаш да кажеш, че е щастие, че персийците не знаят друг път.
Има ли друг път? - Да. Има стара козя пътека.
Той лъкатуши през планината и стига долу до прохода.
Никой не го използва сега, но все още е там.
Трябва да кажем на спартанците.
Ако персийците го намерят, хората ни ще са в капан.
Цар Ксеркс би дал много злато, за да го узнае, нали?
Влез вътре. Става студено.
Ще говорим там.
Не искам да се разболяваш.
Това се нарича средният проход на Термопили.
Много е тясно за битка в открит строй.
Ще използваме специалните си тактики за близък бой.
А останалите могат да се научат, гледайки спартанците.
Ще задържим ли хората в частите им?
Да. Мъжете предпочитат да умират сред приятелите си.
Кой си ти? - Аз съм козар.
Познавам тези планини добре. Дойдох да ви кажа, че има пътека,
водеща към тях от север.
Лоша пътека, но персийците могат да я използват.
Знаем, че има пътека. Разузнавачите ни търсят, а не намират.
Мога да покажа пътя. Той се вие покрай планината Калидром.
По-добре да побързаме. Проклетите варвари вероятно също го търсят.
Изпрати всички войски на Фосиан. Преградете пътеката и я пазете.
Благодаря ти, приятелю. Ако имах злато, щях да ти го дам.
Всичко, което имаме, е оръжие. Вземи най-добрия меч, който намериш.
Не правя това заради злато.
Прекалено съм стар да използвам меч.
Да бях по-млад, щях собствения ми меч да донеса да се бия редом с вас.
Да тръгваме, приятелю. Дълго ще ходим.
Ксеркс има милиони хора. Ние имаме гърци.
Не мога да повярвам, че има само един проход през планината, Демарат.
Не съм чул за друг, господарю.
Къде е основната гръцка армия? - Разузнавачите ни минаха Термопили.
Гърците лагеруват доста зад него.
Все още малки сили. Предполагам, че чакат още хора.
Колкото повече, толкова по-добре. Ако искат битка, ще ги унищожим.
Ами проходът? - Все още го държат малко спартанци.
Някои възстановяват стената. Други само седят на скалите, точат оръжията.
Глупаци. - Не е добър знак, господарю.
Означава, че спартанците ще се бият. Без значение с подкрепления или не.
Те са луди.
Не разбирам защо искаш да си цар на толкова чудати хора, Демарат.
Ще ги превзема и ще ги бутна в клетки, за да ги показвам на цяла Персия.
Царю!
Сирус.
Братко мой.
Как се случи това?
Говори!
Бяхме на патрул, господарю, близо до прохода.
Изведнъж спартанците ни се нахвърлиха като дяволи. Тълпи от тях.
Бихме се, но мястото беше тясно и не можехме да се доближим до тях.
Хидарн.
Погрижи се тялото на брат ми да бъде изгорено с всички почести.
А колкото до тези страхливци...
нека и те бъдат изгорени.
Господарю! - Живи!
Господарю, като войник да умра е задължението ми.
И ако съм Ви засегнал, ще умра с радост за това.
Чувствам, че трябва да Ви предупредя. - Да?
Вслушахте се в лош съвет, господарю. Ако бяхме превзели прохода...
Знам, че слушах някои хора прекалено, но сега този период свърши.
Мардоний. - Господарю.
Утре призори завземаме прохода и тръгваме на поход.
Не искам пленници или роби в тази война.
Всеки грък да мине под ножа! - Много добре, господарю.
Дайте на хората си тази нощ. След това изтребете всички жени на войниците.
Има достатъчно жени в Спарта и Атина.
А аз искам моите хора пламенно да им се нахвърлят.
Много добре, господарю.
Браво, Мирон. Малко хора от този персийски патрул се отърваха.
Беше лесно, сър. Пет от нас и само десет от тях.
Има раздвижване във вражеския лагер. Явно мислят да атакуват сутринта.
Нуждаем се от още един ден, за да възстановим докрай стената.
Трябва да спечелим този ден.
Това не е ли царската шатра до брега? - Да.
Избери ми 30 човека, добри плувци.
Можех да преплувам р.Евротас някога. - Не, остани, за да командваш.
А ако те убият?
Тогава Гърция ще се бие още по-свирепо.
Но без Ксеркс цялата голяма орда ще се разпадне на парчета.
Събери хората край онази скала при залез слънце.
Ще остана тук тази нощ. Връщай се, приятелю. Благодаря ти.
Заповедите са тишина и бързина. Ако ме убият, Пентей ще командва.
Тишина.
Къде е царят? - Отиде да посети царицата.
Царице!
Ела.
Обща тревога. Има голям пожар на брега.
Лагерът на царя гори.
Провери дали корабът ми е готов.
Как е? - Артерията не е засегната.
Ще видим сега.
Денят ще премине в мир. Виждам го по острието.
Кръвта добре се съсирва.
Както винаги, Мегистиас, поличбите ти са верни.
Персийският лагер е разрушен. Ще им отнеме ден да го възстановят.
Къде е онзи млад глупак? - Там.
Той ми спаси живота, Леонид.
Знам. Не се подчиняваше на заповедите му.
Наказанието по време на война е смърт. Ти знаеш това.
Да. - Значи ще бъде смърт.
Вземете му оръжието и червената мантия.
Това е единственият начин за спартанците да умрат тези дни.
Половината лагер е изгорен!
Почти бях пленен! От шепа гърци. Къде бяха твоите хора?
Тези спартанци почти не са хора. Виждат в тъмното като котки.
Това не е отговор! Заобиколен съм от некадърни глупаци.
Страх, паника, смут!
Как това може да се случи в армия, която е създадена да завладее света?
Паниката започва сред мобилизираните диваци.
До края на деня ще възстановим реда.
Но този ден е вече загубен. А спартанците все още са в прохода.
До утре на обяд искам да видя всеки един от тях унищожен!
Или всички вие ще пожертвате животите си!
Оставете ме!
Убиват жените ни!
Филон.
Елас.
Ти пак си спартанец. - Леонид ме върна в армията.
Трябва да си направил нещо чудесно. - Нищо, което спартанец не би сторил.
Как си сега? - Треската ми отмина.
Старата Торис ми направи настойка от билки. Толкова е мила.
Мога да те гледам пак. Не се срамувам от себе си повече.
Никога не съм се срамувала от теб. Ти винаги си бил добър войник.
Но... - Да?
Наблюдавах Самос и Торис. Те са толкова добри и скромни хора.
Не знаят нищо за честта и славата.
Но Торис знае, че всяка нощ мъжът й ще заспи до нея.
Живеят за себе си. Не вредят.
Престъпление ли е да искаш да живееш в мир?
Не, Елас. Не трябва така да говориш.
Защо, ти самата ми даде щита?! - Знам всичко това.
Знам, че за спартанеца животът е вид подготовка за смъртта.
Защо любов като нашата да затъва и да бъде прегазена в мръсотия и кръв?
Трябва да сме готови да загинем за родината си. Но не трябва да умираме.
Искам да живея и да се върна с победа. - Победа? Видя ли врага ей там?
А вие сте само 300.
Имаме хора от други градове. Добри хора.
Всички очакват първи да умрат спартанците.
Защо спартанската армия не е дошла? - Ще дойдат.
Кога? - Не знам, но ще дойдат.
Хората ни няма да ни изоставят.
Това са конете на Леонид. - Прислужникът на леля ми ги язди.
Трябва да е важно съобщение от Спарта. Трябва да се връщам в лагера.
Елас, трябва да тръгвам.
Съпругата ми е много умна жена. Дори ако пратеникът е бил пленен,
никой няма да се досети, че има съобщение, скрито под восъка.
Да те оставим ли сам, Леонид?
Не.
Този новини се отнасят до всички ни.
Войската ни не идва.
Защо, Леонид?
"Съветът взе тайно решение да усили провлака Коринт,
и да не го преминава."
Тогава ние не можем да останем тук! - Можем. И трябва.
Не сме получили заповед за тръгване, имаме дълг към Гърция.
Гърците ни следват, защото вярват в думата ни. Ще я спазим.
Оставаме тук! Тук ще стоим!
Колко дълго? - Докато победим!
Или умрем.
Поздрави, приятели. Какви са предсказанията?
Снощи дойде лъвица в прохода заедно с трите си лъвчета.
Тя изрева сърцераздирателно, все едно молеше милост за децата си.
Това е лоша поличба за Персия.
Приемам предсказанието. Спартанците ще срещнат първата атака.
Останалите войски ще бъдат готови в резерва, докато не ги повикам.
Хората ми искат да се бият, Леонид. - Всички гърци искат да се бият.
Но спартанците бяха тук първи. Ние ще водим.
Другите ще ни наблюдават, готови за тръгване, когато се нареди.
По местата, приятели.
Колко са общо? - 20 000, господарю.
Останалите са готови за поход през прохода, след като се разчисти.
Ще бъдем в Атина след четири дни. - Добре.
Заповядах на Мардоний да приведе в готовност конницата зад пехотата.
Точно преди допира с врага, те ще изненадат спартанците и ще ги пленят.
Отлично, господарю.
Ще имам Леонид закован на дъска
и ще го наблюдавам как умира, докато ние се храним по обяд.
Ела, нека се насладим на това в мир.
Врагът напредва. Приближава се към нас.
Добре. Това също значи, че и ние се доближаваме до тях.
Копия!
Те възнамеряват да ни изненадат с фалшиво връхлитане на пехотата.
Предайте това на Агатон и Пентей. Бъдете готови за конниците.
Конница. - Конница.
Спартанци...
атакувайте!
Спартанците атакуват!
Натикайте ги в морето!
Не ги оставяйте да избягат!
Това какво значи? - Леонид отгатна ходовете ни.
Той уби повечето конници, останалите смутиха пехотата. После той атакува!
Той изкла хората ми като овце! Страхливци!
Не. Тези мъже са като всички редовни войници. Спартанците са като машини.
Леонид.
Има ли новини? - Персийски пратеник.
Хидарн иска да говори с теб.
Хидарн? - Да. Да го доведа ли тук?
Може ли да види укрепленията ни? Не. Тука.
Дайте ми чиста мантия.
Колко хора искаш за охрана?
Спартанският цар няма нужда от охрана, за да говори с обикновен персиец.
Поздрави, Леонид. - Поздрави, Хидарн.
Великият владетел се възхищава от доблестта на теб и твоите хора.
Благодари му. И му кажи, че днес ще спечелим даже повече от възторга му.
Инатът няма да ти донесе нищо. Въпрос само на време е да изгубиш тази битка.
Може би.
Но по това време вие ще сте изгубили вашата война.
Вчера само проучихме защитата ви.
Когато атакуваме днес, нашите стрели ще закрият слънцето.
Тогава ще се бием на сянка.
Но това клане е напразно.
Предайте оръжията си...
и моят господар ще пощади теб и твоите спартанци.
Какво да му кажа?
Molon labe.
"Елате и ги вземете".
Копия!
Стрелци!
Копия! Копия!
Пазачи!
Настъпление!
Най-великата армия в света, разгромена от диваци!
Даваме на Леонид евтини победи, господарю.
Колесниците не могат да маневрират в този проход!
Трябва да видя прохода прочистен. - Тогава прати "Безсмъртните".
Личната ми охрана? - Единствените, които ще ги надвият.
Щом премахнем спартанските фанатици, останалите гърци ще отстъпят.
Много добре, Хидарн. Но ще те държа отговорен.
Пентей.
Какво щеше да правиш сега, ако беше Ксеркс?
Да изпратя свежи сили. Най-добрите.
Той прави точно това. Това са неговите "Безсмъртни".
Цялата персийска армия ги гледа.
Ако ги отблъснем, страхът ще превземе другите.
Филон!
Ще се оттеглим преднамерено. Ще се правиш на мъртъв и ще останеш тук.
Сложи факлите под колесницата.
По местата, приятели.
Да.
Какво ще правим сега?
Беше твоя идея. Ти ми каза да изпратя "Безсмъртните".
Ти! Ти!
Как очакваш другите да се бият, след това, което видяха днес?
Господарю... Имаш властта да бъда убит.
Тишина!
Смъртта е прекалено добра за теб. Махай се от очите ми!
Не искам да виждам пак наглата ти физиономия! Тръгвай!
Още един ден.
Спартанците се биха добре.
А също и Теспиан, и другите гърци.
Можем да удържим Термопили.
Аз...
Аз чаках времето, когато ще мога да те видя сама.
Защо?
Аз...
Слизам в долината.
Тук не ти е мястото.
Ела с мен. Ела с мен.
Ще ти дам рубини и злато.
Докосни ме пак и ще те ударя.
Ти? Ще ме удариш?
Господарю.
Артемизия.
Несъмнено носиш добри новини.
Би трябвало.
Артемизия. Наранена ли си? - Не, добре съм.
Но флотата ти нямаше повече успех днес отколкото армията.
А три от моите кораби бяха потопени.
Дори боговете заговорничат против мен.
Корабите ми потъват, армията въстава...
Сграбчен от страх, който се разпространява като проказа в лагера.
Какво да правя? - Спри тези безсмислени атаки,
които гърците превръщат в победи, покваряващи хората ти.
Още един ден като този и войските ти ще те унищожат.
Трябва да спреш тази война.
С двамата ми убити братя? А Леонид държи прохода?
Заклех се да го унищожа!
Това е грешка на Хидарн!
Когато "Безсмъртните" се провалят, всички други се обезсърчават.
Сърце.
Да.
Ще му изтръгна сърцето заради това.
Ще го имам извадено и донесено на поднос!
Не! Тогава ще допуснеш поражение. Има по-добър начин.
Дори и най-великите царе не могат да не се подчиняват на боговете.
Кажи на хората си, че си получил видение от рая да се върнеш в Персия.
И така ще спасиш честта си, ще потвърдиш божествения си произход
и ще отнемеш победата на Леонид.
Да.
Да!
Беше мрачен ден, когато първата жена се появи на този свят.
Мардоний.
Господарю?
Имах видение, в което сянката на моя баща ми се появи.
Той ми каза да унищожа бунтовническите чужди войски,
да се върна в Персия и да събера нова армия.
Не мога да не се подчиня.
Тръгваме на изгрев. Отиди и виж дали всичко е готово.
Много добре, господарю.
Сега знам защо те наричат "велик цар".
Казаха ми, че майка ти е гъркиня
и че ти си таен враг, опитващ се да ме унищожи със съветите си.
Ако можех да го докажа, щях да ти прережа гърлото.
Костта не е счупена и нито един от мускулите не е срязан.
Ще затворя раната с нагорещено желязо.
Помогни му, Мегистиас. Трябват ни такива хора.
Господарю.
- Да.
Моля Ви да приемете този подарък от мен.
Подарък? Кой подарък? - Победата!
Що за шега е това? - Шега ли, господарю?
Този човек ще Ви отведе до победа, от която се отрекохте толкова лесно.
Изслушайте го.
Кой си ти?
Казвам се Ефиалт. Живея в тези планини.
Какво правиш тук?
Знам тайна пътека през тези планини.
Каква тайна пътека? - Стара козя пътека.
Тя слиза надолу от другата страна на Термопили.
Можеш ли да ни заведеш там? - Знаете ли, аз съм беден човек.
Вече не. Ще ти платя в злато.
Толкова злато, колкото можеш да носиш.
Отведете го.
Хидарн, отмени всички заповеди.
С половината "Безсмъртни", след него. Аз ще водя войската от тази страна.
Ще атакуваме при изгрев слънце и ще хванем Леонид в капан. Тръгвай!
Можеш да имаш Гърция, както ти обещах. Пуста и прекрасна. Не си ли щастлива?
Ами ако това е капан? Онези планини са коварни. Може да загубиш цялата армия.
Трябва да имаш сигурен водач.
Да, но нямам нито един. - Имаш - Грилус. Той е с Демарат.
Защо не го пуснеш с армията си?
Спри!
Заведи ме при царя. Аз съм Елас, дъщерята на Пентей.
И племенница на царицата.
Последвай ме.
Татко!
Елас!
Какво правиш тук?
Персийци идват през планината. Бащата на Филон дойде при мен.
Доведох го тук. - Предадени сме.
Хидарн и "Безсмъртните" му идват зад вас.
Те преминаха през твоите пазачи. Избягах през нощта, да те предупредя.
Ти си изменникът. - Не! Ако е предателят, защо е тук?
Всички спартанци на оръжие!
Артемизия ме изпрати, Леонид.
Филон.
Върни се обратно в прохода.
Кажи на всички гръцки отряди да се оттеглят, преди да са ни отрязали.
След това мога да се върна. Не дойдох да ставам пратеник.
Тук си да изпълняваш заповеди!
Филон, съобщението, което носиш днес, ще извоюва векове свобода за Гърция.
Кажи на спартанците, че оставаме тук, верни на дадената дума.
Елас, трябва да побързаш. - Елас!
Елас...
Кажи на жена ми да се грижи за сина ни.
Кажи й, че си мисля и за двамата.
Ще предам, Леонид. - Ела, дете.
Защо си тук? Изведи хората си.
Моите остават. - Не ми се подчиняват?
Подчиняваме се на честта си.
Къде ще се бием?
Лош войник си, но добър грък.
Отиди в края на прохода и задръж колкото се може повече.
Ето.
Само спартанците с живи синове имат привилегията да се бият днес.
А ти си един от най-добрите.
Ела, стари приятелю. Днес ще създадем наши знамения.
Основната част от гръцката армия се измъкна в посока на Опус.
Кои останаха в прохода? - Теспианците са на единия край.
Спартанците са на другия, изправяйки се срещу царската армия.
Глупаци.
Искаше ми се да имам такива хора и да воюват за мен.
"Безсмъртни", марш!
Теспианци, напред! Атака!
Чу ли? - Агатон току-що ми каза.
Били сме предадени.
Махни корабите си от пролива веднага. Това е последното ни утро в Термопили.
Трябва да преместя флотата, а корабите все още могат да те измъкнат оттук.
Не. Ще останем тук.
Ами ранените?
Ранените спартанци се прибират у дома само с победа.
В поражение те умират с останалите.
Трябва да споделя този ден с теб, Леонид.
Но трябва да съм с флотата, когато се бие пак при Саламин.
Знам, че не вярваш много в предсказания, Темистокъл.
Но снощи Мегистиас получи удивително видение.
Мегистиас, разкажи му за видението си.
Видях кораби, горящи между два бряга. Много от тях.
Със знака на персийците на платната им.
Там седеше на трона и Ксеркс, лицето му беше в мрак,
слушайки виковете на горящите хора.
А зад него - богинята Атина, цялата в бяло,
със златно копие в ръката.
Тя се усмихваше.
Кажи му всичко.
А един глас казваше:
"Божествени Саламин, ти ще причиниш смърт на враговете на Гърция,
когато семената са посети или реколтите са събрани".
Благодаря ти, старче.
Те напредват. Цар Ксеркс ги предвожда в колесница.
Сега ще дойда.
Ще ви наблюдаваме как се биете при Саламин, Мегистиас и аз.
Няма да те подведем... приятелю.
Хидарн напада теспианците в тила.
Отрязани сме.
А другите? - Всички отстъпиха благополучно.
Кажи на Демофил да удържи колкото може.
Спартанци!
Заповедите за деня.
Няма повече да браним прохода.
Ще нападнем и убием Ксеркс!
Сгъстете редиците!
Спартанци...
Напред!
Десен фланг, напред!
Вземете тялото на Леонид!
Спри!
В кръг! В кръг! В кръг!
В кръг!
Господарю.
"Безсмъртните" унищожиха гръцкия ариергард до последния човек.
Чу съобщението. Предай на спартанците последното ми предложение.
"Безсмъртните" ликвидираха вашата защита.
Но великият цар ви пощадява животите.
Дайте ни тялото на Леонид и може да тръгвате.
Оставаме с нашия цар. - Позицията ви е безнадеждна.
След малко ще сте мъртви.
Но Гърция ще живее.
Говори! - Царю, няма да се предадат.
Да атакуваме ли, господарю? - Няма да губя повече от хората си.
Довършете ги със стрели.
Стрелци!
"Страннико, иди на вси спартанци кажи, тук покорни на законите им ний лежим."
Това последно съобщение на падналите герои сплоти Гърция за победа.
Първо при Саламин, както беше предсказано, и после при Платея.
Но това беше повече от победа за Гърция.
Това беше вълнуващ пример за освобождаване на хора по света
от няколко смели мъже, отказали да се подчинят на тиранията.
превод: SILVER STAR timing cd1: turnokopa