Antwone.
Fir-ar să fie. Berkley!
Eşti acolo de 10 minute.
Taci!
Într-o zi, şeful o să te prindă făcând duşuri d-astea ca artiştii.
Ar trebui să te denunţ. Hai, mişcă!
Dă-te la o parte, turnătorule!
Te-ai speriat, camarade!
Lasă joaca!
- Ce mai e nou, Fisher? - Vezi că îţi sparg faţa dacă nu-ţi vezi de treabă.
Ce ai pe faţă?
Zi ceva!
Zi ceva! Zi ceva vorbăreţule!
- De ce te cerţi mereu? - E în regulă.
Caporal Fisher, sunteţi acuzat...
... de violarea articolului 1-2-8:
... atacarea un subofiţer superior. Cum pledaţi?
Vinovat, domnule.
În declaraţia dvs, aţi spus că atacul...
... asupra subofiţerului Berkley a fost provocat de o insultă rasială. E adevărat?
Da, domnule.
Aţi făcut vreun comentariu rasial la adresa caporalului Fisher?
- Nu, domnule. - Nenorocitule!
Rămâneţi în poziţie de drepţi.
Eşti în marina Statelor Unite, fiule. Te declar vinovat.
Nu vei primi 200$ din salariu două luni.
Vei rămâne consemnat pe vas 45 de zile...
... şi vei de serviciu 45 de zile adiţionale. Te degradez...
... de la caporal clasa III-a la marinar.
Vei fi evaluat de clinica psihiatrică...
... înainte să pornim din nou în larg. Poţi pleca.
- Povesteşte-ne. - Cum a fost?
M-au degradat şi m-au trimis la psihiatru.
- Te-au trimis la balamuc? - Taci.
Să-i spui secretele tale psihiatrului? Drace.
"CENTRU MEDICAL"
Marinar Fisher.
Pe aici.
Înţeleg că nu e prima dată când veniţi aici. L-aţi cunoscut pe dr. Williams?
Nu, el m-a cunoscut pe mine.
- E soţia dvs? - Da.
Ia loc.
Am înţeles că îţi place să te baţi.
Unii numai aşa învaţă.
Dar tu plăteşti pentru că îi înveţi.
Vrei să vorbim despre asta?
- Despre ce? - Despre ce te deranjează.
Trebuie să mă deranjeze ceva?
Pentru că am bătut un bărbat alb, sunt bolnav la cap?
"Trimiteţi-l la psihiatru. Negrul a încercat să-şi omoare stăpânul".
"Trebuie să fie nebun".
- Vrei să te dea afară? - Nu.
Pentru că spre asta te îndrepţi.
Dacă aş vrea să plec, aş pleca şi gata.
- Absenţă neautorizată? - Da, aşa i se spune.
- Rezolvi problemele fugind? - N-am probleme.
De unde eşti?
Unde ai crescut?
- În Cleveland. - Părinţii tăi tot acolo sunt?
N-am avut părinţi niciodată.
Au murit?
N-am avut... n-am avut părinţi niciodată.
Dacă ar fi aşa ai fi un miracol medical. De unde eşti?
Sunt de sub o piatră.
Bine.
Ne vedem...
... săptămâna viitoare.
- Nu mă voi mai întoarce. - De ce?
Nu sunt bolnav la cap.
Sunt de acord. Ne vedem săptămâna viitoare.
Spune asta la ghişeu când ieşi.
Miercurea viitoare, la ora 14:00.
Walker.
Philip Walker.
Aşa se numea ultimul tip care mă urmărea.
- M-ai prins. - Da.
Pe unde ai fost?
- N-am voie să părăsesc vasul. - Din nou?
Cum de ai plecat de pe vas?
Vin de la centrul medical.
De ce?
Lucrez la nişte analize importante, pentru un comandant.
Ce fel de analize?
Nu pot vorbi despre asta.
Vroiam să te invit la un chef.
Pe mine?
Da, pe tine.
Sunt pedepsit.
Da, mi-ai zis-o deja.
Trebuie să mă întorc pe vas.
Probabil deja mă caută. Vorbim mai târziu.
Fir-ar să fie...
Ne vedem când nu mai eşti pedepsit.
Aduceţi-l înăuntru.
Luaţi-vă mâinile de pe mine!
M-am gândit că poate de săptămâna trecută ai uitat drumul, aşa că am trimis o escortă după tine.
Bine, mă poţi aduce cu forţa aici, dar nu poţi să mă obligi să vorbesc.
Mulţumesc, puteţi pleca.
Nu vrei să vorbeşti cu mine?
Lucrurile stau aşa: Toate astea sunt cazurile mele. Sunt cam strâns cu timpul.
Mi se acordă numai 3 consultaţii ca să fac o evaluare şi...
... o recomandare către comandantul tău.
El vrea să te dea afară din marină.
Poţi să nu vorbeşti cu mine dacă aşa vrei...
... dar şedinţele vor începe când vei începe să vorbeşti.
N-am nimic să spun.
Voi rămâne aici la birou până vei avea ceva de spus.
Pot lucra între timp. Nu vorbi deloc până pleci. Nu-mi pasă.
Nici mie.
- Şi celula? - Ce e cu ea?
Trimiteţi-mă acolo.
Aici e o celulă. Închide-te singur.
Poţi pleca, s-a terminat timpul.
Ne vedem săptămâna viitoare, la ora 14:00.
Vrei chipsuri?
Ce?
N-am zis nimic.
Mi s-a părut că am auzit ceva.
Mi-am dres glasul.
Poate ţi se întâmplă ceva.
Sunt bine.
- Numai că... - Numai că ce?
E o pierdere de vreme, să stau aici aşa trei săptămâni.
Ne pierdem vremea.
Eu nu vreau să-ţi pierzi vremea.
Ce vrei să spun?
Ce vreau eu nu are importanţă.
Important e ce vrei tu să-mi spui.
Poate ai putea să faci să meargă treaba începând să-mi pui întrebări.
Pot s-o fac.
Ce înseamnă că vii de "sub o piatră"?
Nu ştiu. A fost primul lucru care mi-a trecut prin cap.
Ce crezi că înseamnă?
Poate înseamnă că...
... simţi multă presiune, că...
... simţi o greutate...
... apăsându-te, că eşti în întuneric, singur.
- Ai zis că n-ai avut părinţi. - Ba am avut.
- Numai trei şedinţe, aşa e? - Numai trei.
Tatăl meu se numea Edward.
- Deci, l-ai cunoscut? - Nu.
- Nici măcar nu îi ştiu numele de familie. - Ştii unde e?
Da, ştiu unde e.
Într-o zi a fost acasă la o fostă prietenă de-a lui.
S-au certat şi ea l-a împuşcat.
- Unde era mama ta? - La închisoare.
Înţeleg...
Eu m-am născut la închisoare, două luni după ce a murit tatăl meu.
De ce a fost închisă mama ta?
Nu ştiu. Unicul lucru care-l ştiu e ce v-am spus.
- Te-au dat pe mâinile statului? - Da.
M-au trimis la un orfelinat.
Se presupune că era până ieşea maică-mea şi mă cerea înapoi.
A ieşit, dar nu m-a cerut niciodată.
- Cât timp ai fost acolo? - Doi ani.
Cum te face asta să te simţi, Antwone?
- Nu ştiu. - Ceva trebuie să simţi despre asta.
Cum te simţeai?
- Zile ploioase. - Zile ploioase. Bine.
Ce înseamnă asta?
Ştiţi, în Cleveland plouă.
Nu tot timpul, dar pentru un copil care vrea să iasă la joacă...
... i se pare că plouă în fiecare zi.
Copiii aşteaptă uneori să plouă, dar...
... pentru anumiţi copii, plouă prea mult.
- Vreţi să vin şi săptămâna viitoare? - Da, vreau.
- Ai căutat-o pe mama ta? - Nu, domnule.
Bine. Pe săptămâna viitoare.
Ai avut o zi încărcată?
Ca oricare alta.
- Roşiile sunt din grădina noastră. - Da?
Sunt mult mai bune ca cele de anul trecut.
Nu sunt o grădinăriţă înnăscută...
... dar poate că am început să învăţ.
Roşiile sunt foarte bune.
Nu cunosc astrologie!
Nu ştiu zoologie!
Dar la asta mă pricep!
Iisus!
Când aveam 2 ani, m-au trimis la casa de copii a familiei Tate.
Părintele Tate era un preot entuziast,
cu o mică biserică improvizată.
Erau puţini membri: Doamna Tate...
... verişoara Nadine, fraţii mei cu care copilăream...
... Keith, care era pe jumătate alb...
... Dwight şi eu.
3 slujbe la biserică în fiecare duminică...
Învăţatul Bibliei marţi, adunările grupului de tineret joi...
... repetiţii la cor vineri.
Am învăţat că dacă ne pătrunde Sfântul Duh...
în faţa doamnei Tate, ne dăruia biscuiţi.
Aşa că asta făceam în fiecare duminică.
Aleluia!
Bunul Dumnezeu! Haideţi, cu toţii!
Părintele Tate...
... nu-l înghiţea pe Dwight. Deloc. Zicea că "avea prea mult orgoliu".
Aşa că a încercat să i-l micşoreze cu bătăi.
Uneori încerca să-l omoare din bătaie.
- Şi pe tine te bătea? - Nu, domnule.
Cred că îi era milă de mine.
Îl apreciam din acest motiv. Dar mi-era ruşine de el.
Şi doamna Tate?
Ce e cu ea?
Nu ştiu care dintre voi...
... negri buni la nimic, şi-a pus mâinile murdare pe pereţii mei...
... dar am să-l pedepsesc eu pe vinovat.
Eu v-am dat un cămin când mamele voastre iresponsabile v-au părăsit.
Aşa îmi mulţumiţi?
Negri nerescunoscători.
Acum ştiu că vinovatul e pedepsit.
Se lăuda că...
... m-a bătut până m-a lăsat inconştient.
Ameninţa că o s-o mai facă.
Dar nu a mai făcut-o.
Tu de ce crezi că nu?
Poate că îi era frică.
Dar a găsit alt mod de a mă pedepsi.
Aşa că îţi place focul?
Nu, mămico, nu-mi place!
Tu... nu...
... atinge lucrurile care nu-ţi aparţin!
Mă auzi?
- Mă auzi? - Da, mămico!
- Mă auzi? - Da!
Negru blestemat!
Am făcut tot ce am putut să-i fiu pe plac...
... dar nimic n-a mers.
Erai cel mai mic?
Nu. Dwight era cel mai mic.
Eu eram cel mijlociu şi Keith era cel mai mare.
Doamna Tate ne făcea să ne certăm...
... atât de mult, că am început să ne urâm unii pe alţii.
Dar cred că în adâncul nostru ne uram pe noi înşine.
Ce înseamnă asta?
Keith era pe jumătate alb. Ea îl compara cu mine şi cu Dwight.
El avea părul mai lins, noi, păr creţ.
Ea zicea că Keith era mai bun ca noi pentru că tatăl lui era alb.
Eu îmi doream să fiu ca Keith.
Dar şi lui Keith îi spunea "negru".
Aproape că nu ne chema după nume.
Ne spunea "negru" atât de des că ştiam...
... la cine se referea prin tonul în care pronunţa cuvântul.
Unde sunt Dwight şi Keith?
Dwight e la penitenciarul statal din Lucasville.
Mama lui Keith a venit să îl ia. Unul dintre amanţii ei l-a violat pe Keith.
- Ţi s-a întâmplat şi ţie asta? - Nu, niciodată.
Te-a tratat bine vreodată doamna Tate?
Da, uneori. Uneori spunea prietenilor ei...
... că eram copii buni şi era mândră de noi.
- Biscuiţi mari. - Biscuiţi mari?
Deja ştiam cum va fi ziua după mirosul simţit când mă trezeam.
De unde ştiai?
Dacă mă trezeam şi era miros de ouă şi griş...
... sau de aburi de apă turnată pe asfalt...
... trebuia să mă feresc toată ziua. Dar...
... dacă era miros de "biscuiţi", totul era în regulă.
Vă făcea "biscuiţi" des?
Nu, domnule.
Să trec pe mai târziu următorul consult ca să vorbim mai mult?
Nu, domnule.
Hei, Slim!
- Mergi acasă în permisie? - Da, o să am grijă de turma mea.
Când voi termina aici, voi fi ca un vampir care soseşte cu sicriul lui.
Cu un loc ca să mă culc înainte de a mă culca!
Cum dracu' vine asta?
Linişte! Sunt unii care încearcă să doarmă.
Nu fi atât de mohorât. Doamne!
Când pleci acasă, "Şuncă"?
Când maică-ta nu-şi va mai face de cap şi îmi va trimite banii mei.
Şi tu, Fish? Când mergi acasă?
Fish!
Aseară l-am visat pe Jesse.
- Cine e Jesse? - Era cel mai bun prieten pe care l-am avut.
Când nu eram acasă, eram cu Jesse, din trei motive.
Unu, pentru că fiind prietenul lui, nu mă bătea.
- Uite, Jesse, am prins cinci!
Celelalte două motive erau că nu mă bătea...
- Eu am prins numai trei. Îmi plăcea de el.
Dă-mi-le pe ale tale.
Îl înnebuneam pe prietenul nostru Kenny.
- Le aruncăm pe Kenny?
Kenny se înţelegea cu mine din aceleaşi motive care le aveam eu cu Jesse.
- Lasă-mă să văd. - Unde e Jesse?
Opriţi-vă! Scoate-mi-le! Scoate-mi-le!
- Kenny, ce e cu tine? - Nu uita să ne scrii!
- Kenny, qué te pasa? - No dejes de escribirnos!
Doamna Tate îl ura pe Jesse.
Şi mai mult ura să ne vadă împreună.
Dar nu putea să ne despartă.
M-am bucurat când m-a dat afară din casă.
'Twonny!
Negru ăla trântor, Jesse, a venit după tine.
A zis că mergeţi la cinema.
Filmele sunt opera diavolului.
Cine a zis că ai voie să mergi la cinema?
Şi de unde ai scos banii, negrule? Ai furat?
Ţi-am spus că îi am de la curăţat de grădini.
Sigur i-ai furat. Dă-mi banii.
Ţi-am zis să-mi dai banii.
Tu nu ştii ce să faci cu banii. De aceea nu te las să ai niciodată.
De ce mereu îmi faci lucrurile mai dificile?
Dificile? Dificile.
- De unde înveţi cuvinte culte? - Nu e un cuvânt cult.
- Nu fii obraznic. - Nu sunt.
- Nu fii obraznic! - Nu sunt!
N-am să te mai las să mă baţi! Până aici!
Sfântul Iisus!
Pleacă din casa mea.
Şi cine crezi că te va primi?
Negru retardat. Nimeni nu te iubeşte.
Nici blestemata de maică-ta nu te-a vrut.
Dă-mi pantoful meu!
Desigur te-ai simţit bine când i-ai luat pantoful.
Îmi venea să-i dau cu el în cap. Dar m-am calmat.
- De ce te-ai calmat? - Nu ştiu.
Mă bucur că te-ai calmat.
Cum te-ai simţit?
Ca şi cum aş fi câştigat un premiu. Dar m-am speriat.
De ce?
Pentru prima dată m-am simţit mai puternic ca ea. Eram surprins.
- Ce a mai fost cu Jesse? - Am pierdut contactul. Ştiţi cum e.
Asta poate să te ajute să înţelegi mentalitatea familiei Tate.
"Comunitatea sclavilor".
Trebuie să înţeleg de ce mă băteau?
Ce ai suferit tu e rezultatul educaţiei...
... pe care stăpânii o dădeau sclavilor lor...
... care tot aşa îşi tratau copii...
... din generaţie în generaţie, până a ajuns la familia Tate.
Asta îmi sună a pretext. Eu eram un copil.
Înţeleg.
- Îi iei apărarea? - Nu.
Ce au făcut a fost rău.
Au luat decizii proaste. Dar ce contează eşti tu.
Eşti aici pentru o problemă de furie. Furia ta e justificată.
Dar trebuie să înveţi să-ţi controlezi supărarea, s-o foloseşti într-o formă pozitivă.
În loc să te baţi, du-te la sală. Loveşte sacul, trage de fiare.
Foloseşte-ţi energia să fii mai bun.
Iei ore de japoneză, nu?
Mergi pe drumul cel bun.
Putem vorbi de asta săptămâna viitoare?
Trei şedinţe, fiule. După aceea trebuie să fac o recomandare.
Voi recomenda să ţi se dea dreptul la încă o şansă.
Vrei să rămâi în marină?
Da, domnule.
Bun. Stai în banca ta, nu-ţi căuta probleme.
Antwone!
- Cum îţi merge? - Sunt bine.
- Nu se vede. - N-am nimic.
Mai lucrezi la analizele alea ale tale?
Nu, am terminat. Am luat-o pe scurtătură.
- Unde mergi? - Nicăieri.
Trebuie să plec. Vorbim mai târziu.
De ce mereu vorbeşti despre mamele noastre?
De mamele noastre, nu! Vorbim numai despre mama ta!
Fish! Pariez că nu o să te mai baţi cu alţi albi pe această barcă.
Nu eşti pe o barcă. E'n vas!
"E'n vas"! Negru incult, cine te-a lăsat să intri la marină?
Fish!
Ce citeşti?
Ia să văd.
"Comunitatea sclavilor". De ce citeşti asemenea rahat?
Pentru că aşa vreau.
Ăsta nu e un vas de sclavi! Sclavagismul s-a terminat!
Nu se vede unchiule Tom, dansator de rap.
Eşti un "brother" pe jumătate.
Grayson, de ce mereu vorbeşti tâmpenii?
- Nu te băga în treburile mele. - Du-te din faţa mea.
Sau mergi cu "brother-ii", sau mergi cu albii.
Hotărăşte-te! Ce vei face?
Te rog, Fish!
Cine urmează?
Atunci, dr. Davenport te-a trimis la sală?
Să loveşti sacul? Nu e ceea ce ţi-a prescris?
De ce eşti aici?
Te simţi sub presiune?
Simţi că ai o piatră deasupra? Vorbeşte, ce naiba!
Şi să fie repede! N-am decât 3 şedinţe!
La ce vă holbaţi?
La ce te uiţi? Te simţi bolnav? Ai nevoie de tratament?
Ai nevoie?
Întoarceţi-vă după orele de program şi atunci dr. Davenport...
... vă va vindeca cu mâinile!
Sau poate va avea o carte care să rezolve...
toate problemele şi întrebările voastre! Nu e adevărat?
Vrei să intri în biroul meu?
Ai terminat?
Abia eram la început.
Poate ai uitat...
dar stai de vorbă cu un ofiţer superior. M-ai înţeles?
- Da, domnule. Am încurcat-o. - Binenţeles.
Zic că am încurcat-o de când am vorbit cu dvs.
- Trei şedinţe, adevărat? - Corect.
- Nu puteţi să încălcaţi regulamentul. - Nu.
Atunci, ce fac, comandante?
Nu ştiu ce să fac.
Obosit?
Cum ţi-a fost ziua?
Lungă.
- Nu mă plâng. - Nu mă aştepta. Am mult de lucru.
Ştiu.
- Noapte bună. - Noapte bună.
În sfârşit nu mai suntem pedepsiţi.
O să mă port bine de acum încolo.
Vă trebuie ceva de la supermarket?
- La piaţă din nou? - Eşti acolo mai mult decât ai fost la pedeapsă.
Încerc să fiu un bun prieten.
Glumeam.
- Adu ceva prăjituri. - Şi o ciocolată.
- Şi jumări. - Un sandviş.
Ce faceţi pe aici, domnule?
Eram în zonă şi am văzut vasul tău.
Aproape că n-aţi observat acest vas gigant legat de chei?
Vreau să te văd miercurea viitoare, după ce-ţi termini tura.
Dacă vrei să continui.
Cred că va trebui să-mi revizuiesc programul, domnule.
Anunţă-mă. De acord?
Da, domnule.
Cheryl!
- Ce mai faci? - Nimic.
Ai terminat cu lucrul?
Eşti supărată?
De ce aş fi?
Scuză-mă.
E în regulă.
- S-a terminat pedeapsa ta? - Da.
Poţi să te distrezi acum? Da.
Acum poţi? Mi-am terminat tura.
Nu, trebuie să văd pe cineva. Mă duc să văd pe cineva câteva minute...
- Cum o cheamă pe tipă? - Nu e asta.
Ce zici de mâine?
Şi de poimâine?
Miercuri, după tura mea, ar fi mai bine.
Vino la holul barăcilor de femei la 1700.
E în regulă. Ne vedem la 1700.
S-a făcut.
- Am terminat? - Da.
Pot să vă întreb ceva?
E posibil ca o persoană care a avut o problemă toată viaţa...
... să nu rămână aşa? E posibil să se schimbe?
Absolut. De ce întrebi?
Nimic special.
- Vrei să bei ceva? - Nu, sunt bine aşa.
Ştiţi, când cunoaştem pe cineva...
... dacă avem probleme... - Cine e fata?
Cum se numeşte?
Cheryl. Lucrează la supermarket.
E bine. Să rămână totul la marină, nu?
Şi?
Deja ai vorbit cu ea?
Da, am vorbit.
Dar mi se încurcă limba în gură în prezenţa ei.
Cu toţii suntem mai neîndemânatici la început.
- Nu ca mine. - Toţi. Crede-mă.
- Şi dvs? - Şi eu. Toţi.
Şi ce s-a întâmplat?
- Vom ieşi împreună azi. - Asta-i bine!
Ea vroia de acum două zile, dar...
... eu vroiam să-mi limpezesc mintea.
Să îmi iau un pic de timp. Să vorbesc cu dvs. mai întâi.
Ce trebuie să fac?
E o fată bună? Bineînţeles, îţi place.
Cred că ar trebui să ieşi cu ea.
Ştii ce? Uneori ajută...
... să reduci din anxietate dacă faci repetiţii pentru viitoarea întâlnire.
- Cum? - Tu vei fi tu şi eu voi fi Cheryl.
Am să-ţi pun câteva întrebări, vom conversa şi totul va ieşi bine.
Dvs veţi fi Cheryl.
Aşa e. Sunt destul de bărbat ca să fiu Cheryl.
Tu începi. Nu...
Bine, încep eu.
Deci...
Ce mai faci?
Bine.
Bun. Bun.
Unde mergem?
Undeva.
Vedeţi?
- Mi-e foame. Şi tu? - Aş mânca ceva.
- Vezi? Foarte bine. Vezi că poţi. - Credeţi?
Sigur că da. N-ai de ce să te îngrijorezi. Îţi voi da numărul meu de telefon.
Dacă ai vreo problemă sau întrebare, sună-mă. La orice oră o fi.
- Distrează-te. Sună-mă, e bine aşa? - O să fie bine.
Nu se ştie niciodată. Aceste lucruri pot ajunge departe.
Cât de departe?
Nevastă-mea şi cu mine ne-am căsătorit.
Nu cred că vom ajunge atât de departe.
Bine. Poţi să pleci. Şi distrează-te. Distrează-te.
- Ok? - Mă duc să mă distrez.
Ne mai vedem.
- Să nu ajungi departe azi! - Nu se va întâmpla!
- Poftim. - Mersi.
- Ce e asta? - Un "Frapuccino".
Îţi place?
La şase dolari?
De ce-ţi pasă cât a costat?
Cu atâţia bani care-i câştigăm... De aceea am intrat în marină.
Să cunosc lumea, să fac avere.
Nu pot cheltui toţi banii care-i am.
Bine, acum spune-mi tu de ce ai intrat în marină.
- Adevărul? - Da.
Tatăl meu a fost în marină. E veteran din Vietnam.
Copii lui trebuiau să crească într-o zi şi să se înroleze, la fel ca el.
A avut o singură problemă. N-a avut băieţi.
- Şi atunci tu...? - Da. Şi atunci eu.
Merită.
Chiar dacă aş urâ marina, deşi nu o urăsc...
... ar merita numai ca să-i văd ochii...
... să îi văd cum strălucesc de fiecare dată când port uniforma.
- Deci, vă iubiţi mult? - Da, ne iubim mult.
Mi-e dor să merg acasă de Ziua Recunoştinţei.
- Tu vei merge la tine acasă? - O să merg acasă.
Mi-e foame. Ţie?
Aş mânca ceva.
Ce?
Nimic.
- Ce? - Sigur?
Trebuia să ceri şi tu ceva serios.
Îmi place ce am cerut.
Verdeţurile sunt sănătoase. Vrei să le guşti?
Haide. Gustă-le. Sunt gustoase.
Are varză albă, varză roşie, varză galbenă...
Varză dezgustătoare...
Nu e chiar aşa de rea.
Deci...
... ce îţi place să faci? Sau, ce vrei să faci?
- Ce ţi-ar place să faci? - Ce mi-ar place să fac?
Aş vrea să predau.
- Mama mea era învăţătoare. - Adevărat?
Învăţător...
... mi se pare un post puternic, ştii?
Poţi să faci ceva pentru copii...
- Cred că ai fi un bun învăţător. - Aşa crezi? Mulţumesc.
Eu cred...
Cred că eşti frumoasă.
Mulţumesc.
Ce?
E ciudat...
... adică frumos, cum se face gura ta când surâzi.
Un colţ al gurii se deschide mai mult ca celălalt. Ştiai?
Nu.
E frumos.
Mersi.
Nu ar trebui s-o ascunzi. Ar trebui să zâmbeşti mai des. Îţi stă bine.
Am ajuns.
- Te-ai distrat? - De minune. Mersi.
Noapte bună.
- Ce e asta? - Japoneză.
Înseamnă: "A fost o mare plăcere pentru mine să-mi petrec seara cu tine".
Ce frumos.
Mulţumesc.
Cum se spune: "Poate ar fi bine să mai ieşim şi altădată"?
Nu ştiu.
- Spune-mi când vei ştii. - Sigur că da.
Noapte bună.
M-a sărutat, omule! Ce fain!
N-am să-ţi spun detaliile mai intime. Aşa stau lucrurile.
E prietena mea. Eu o respect.
Nu te băga.
Cu această rochie arăt ca o pizza.
Ce faci?
Aranjez lucrurile.
Aceste lucruri se tot strâng.
Poţi să arunci poza acea. Să fie grămada mai mică.
Trebuie să stai la rând.
Îmi aduc aminte de asta. Şi de aia la fel.
E de o viaţă.
Nu pentru mine.
Să vedem asta.
Ce?
Cât timp vom mai fi aşa?
- Cât vei continua să mă ignori? - Despre ce vorbeşti?
Ne simţim bine acum.
Te prefaci că nu ştii la ce mă refer.
Treaba e că nu ştiu la ce te referi.
- Ba înţelegi... - Mi-e foame. Adică, am venit acasă...
Trebuie să vorbeşti cu mine.
Jerome!
M-a sărutat.
Ea m-a sărutat. Eu nu am insistat.
I-am zis câteva lucruri în japoneză şi m-a sărutat.
Marinar Fisher...
Scuzaţi-mă că am venit aici, dar trebuia să vorbesc cu dvs.
Bună seara! Scuzaţi-mă dacă v-am deranjat.
- Acest lucru nu e tocmai normal. - Da, ştiu.
Dar, ce să fac? Plecăm în Mexic săptămâna viitoare.
- Poate fata te va aştepta. - Poate că nu.
Dacă are un strop din entuziasmul tău, te va aştepta, sigur.
- Decí, să mă calmez? - Bună idee. Calmează-te. Da.
- N-am să mai fac aşa ceva. - Mulţumesc mult.
- Noapte bună. -Mulţumesc domnule.
Pentru nimic.
Cine era?
Un pacient.
A avut prima lui întâlnire. Era foarte emoţionat, era mort să-mi povestească.
Atunci, nu-l vindeca.
Învaţă-mă aceste mişcări! Învaţă-mă!
Bravo, Fish!
Dacă sunt bune calculele mele, ne lipseşte o fată la masa asta.
Nu ştiai? Fish zice că are o prietenă.
- E în marină, nu? - El îi scrie în fiecare minut în care poate.
"Eşti atât de romantic!"
Nu înţeleg.
Ba înţelegi.
Vrea să se împerecheze! Să danseze, ştii tu.
Vino.
Nu, sunt bine aşa.
Du-te. Ceea ce prietena ta nu ştie nu o să-i facă rău.
Haide, ridică-te.
- Nu vreau. - Nu vrei ce?
Lasă-l în pace, Grayson.
- Dar nu mi-a răspuns la întrebare. - Care întrebare?
Ce e, ce nu vrei? Pentru că nu te văd niciodată cu o femeie.
Antwone zice că are prietenă, nu?
A văzut-o cineva?
Cineva dintre voi?
Scuze, păpuşă.
E virgin.
Nu a "pelerinat" încă pe muntele Venus. Îi e prea frică.
Futu-te, Grayson.
- Ce ai zis? - Ai auzit bine.
Mă vei fute pe mine? Cu atâtea femei aici?
Pe mine mă vrei?
Aţi văzut? Mă îngrijorezi, Fish.
Cu atâta mişcare aici...
De ce nu vrei o femeie?
Da. Poponarule!
Iar începem.
Când soseşte avionul lui?
E în regulă. Nu, eu înţeleg.
Înţeleg.
Mai întâi lăsaţi-mă să vorbesc cu el.
Bine, mulţumesc.
Credeam că nu te mai baţi.
Mi-au trimis declaraţiile prietenilor tăi.
O luăm de la capăt.
Trebuie să vorbeşti cu mine, fiule.
Spune-mi ceva, pentru că sunt unica ta şansă.
Încerc să îndrept lucrurile, dar trebuie să m-ajuţi cu ceva.
Nu ştiu ce să zic.
Spune-mi ce s-a întâmplat.
- M-au agresat. - În ce sens?
Unii dintre prieteni mei îşi băteau joc de mine, n-am putut să permit.
Cum a fost asta?
Nu ştiu. Numai...
Spuneau glume.
Ce fel de glume?
Glume despre mine... cu femeile.
N-o puteam permite.
Ce fel de glume despre tine şi femei?
Glume că eu sunt virgin.
Eşti?
Nu ştiu. Poate.
De ce n-ai avut relaţii sexuale până acum?
Gândeşte-te bine, fiule.
Trebuie să existe un motiv. Eşti un tânăr arătos.
Trebuie să fi avut ocazii.
- Îţi plac bărbaţii? - Nu, îmi plac femeile.
Nu te interesează sexul?
Ba mă interesează. Tot timpul mă gândesc la asta.
Deci s-o luăm de la capăt.
De ce nu ai fost niciodată cu o femeie?
Ba am fost.
Bine.
Când?
- Când? - Când eram mic.
M-a sărutat.
Cum ţi s-a părut?
Nu mi-a plăcut deloc.
- A fost groaznic. - De ce?
- Am vomat. - De ce?
Pentru că...
Mi-a băgat limba în gură.
Mereu o făcea.
Asta e mama mea.
Ai spus că era cealaltă doamnă!
Am schimbat!
Nu poţi s-o schimbi! Asta e mama mea!
Negrule!
Te cheamă.
- Am zis negrule! - Vin, mămico!
Dwight, Keith!
Da, mămico. Vin!
Veniţi aici!
V-am spus să nu vă murdăriţi hainele!
Nadine!
Mergem până la biroul de servicii sociale.
'Twonny? Tu rămâi aici cu Nadine.
Da, mămico.
'Twonny...
... la ce te uiţi?
La ce te uiţi?
Gata.
Dă-mi un sărut.
Acum, du-te jos.
Ce am zis? Să mergi jos.
Du-te la subsol şi dă-ţi-le jos.
Grăbeşte-te. Deschide-i.
Haide.
Am zis haide!
Acuma, dă-le jos. M-ai auzit. Pune-le pe picioarele mele.
Acum, vino mai aproape.
Mai aproape. Nu-ţi fie frică.
Acuma, atinge-mă. Ştii că şi tu vrei.
Aşa. Sărută-mă.
Haide. Am zis să mă săruţi.
Dă-mi buzele tale dulci, bebe.
- Antwone! - O să te spun!
Ce s-a întâmplat? Eşti bine?
Intră.
Eşti bine?
Ţi-a făcut-o din nou?
Şi te-a bătut?
Nu te îngrijora, Antwone.
Poţi să rămâi aici. Am grijă eu de tine.
Să-ţi aduc o cămaşă.
Ea mă obliga... mă obliga să fac unele lucruri.
Eram doar un copil.
Dacă nu făceam ceva, mă bătea.
Jesse e unicul la care i-ai povestit?
Da, domnule.
Ea e unica femeie pe care am vazut-o dezbrăcată.
Şi am aproape 25 de ani.
N-am făcut dragoste niciodată.
Îmi e ruşine.
O urăsc.
Cu ce pot să vă ajut?
Doamnă Davenport, sunt marinarul Fisher.
- Antwone Fisher, doamnă. - Ce doriţi?
Am venit la dânsul, trebuia să ne întâlnim. Sunt un pacient.
Încă nu s-a întors.
Dar...
Intră. Poţi să-l aştepţi.
- Vrei un pahar cu ceva tonic? - Da, vă rog.
Faceţi pregătirile pentru Ziua Recunoştinţei, doamnă?
Nimic de "doamnă". Mă faci să mă simt bătrână.
Spune-mi Berta. Vei petrece sărbătorile la tine acasă?
Nu, dar bucătarul vasului planifică un banchet. Merg acolo.
Sună bine. Poftim.
Mulţumesc frumos.
Primul lucru care l-am văzut pe biroul comandantului aţi fost dvs.
O poză.
Mi-a plăcut faţa dvs şi m-am gândit că trebuie să fie un om bun...
... dacă s-a căsătorit cu o femeie ca dvs.
Pregătit?
Da, domnule.
- Mi-a făcut plăcere să vă cunosc. - Şi mie.
Încercam să fiu amabil.
Fii amabil pe vas.
Ia loc.
Îmi place casa dvs. Mersi.
Povesteşte-mi despre casa ta, despre ziua în care ţi-ai părăsit familia.
Spune-mi cum te-a alungat familia Tate.
M-am întors la orfelinat.
Au zis că aveam nevoie să-mi dezvolt comportamentul social.
Nimeni nu era interesat în a adopta adolescenţi.
M-au trimis la o şcoală reformată în Pennsylvania. De acolo am comportamentul meu rafinat.
Şi după aia?
A trebuit să mă descurc singur.
Funcţionara socială m-a dus la un adăpost pentru bărbaţi.
Mi-a dat 67 de dolari şi...
... s-a despărţit de mine.
Cât timp ai fost acolo?
- Până în dimineaţa următoare. - Şi?
Am dormit pe băncile unui parc şi după aceea am venit aici.
- La mine? - Nu, domnule.
Am intrat în marina de război.
Şi gata. Asta e istoria lui Antwone Fisher.
Bun.
Asta e tot. Am terminat pe azi.
Şi nu mai vorbi cu nevasta mea, ai înţeles?
Da, domnule.
Marinar Fisher!
Vino aici sus.
- Ce am făcut? - Lasă vorbele. Vino încoace.
Nu ştiu ce aţi făcut, dar aveţi grijă.
- N-am făcut nimic. - Ah, n-ai făcut nimic?
N-am făcut nimic.
Soţia mea vrea să vă invite de Ziua Recunoştinţei.
Îi păreţi încântător. De unde o fi având această idee?
Priviţi-mă când vă vorbesc.
Poate dânsa reacţionează când persoanele sunt amabile.
Persoană amabilă. De Ziua Recunoştinţei, la mine...
... în familia mea, la masă în sufrageria mea, la ora 14:00. Să nu întârzii.
Fugi de aici.
E frumos aici afară.
- Cum ai găsit locul asta? - E un far.
Eu sunt marinar. Farul m-a găsit pe mine.
Nebunule.
Vii des pe aici?
Uneori vin aici să mă gândesc, să-mi rezolv problemele.
Înţeleg.
- Pot fi cinstit cu tine? - Da.
Îţi aduci aminte când...
... ţi-am zis că eu...
... pregăteam o analiză?
Am minţit.
Ştiu.
Ştiai?
Da. Mergeai la un psihiatru, aşa-i?
O ştiai.
N-a fost greu s-o deduc.
- Mă consideri nebun? - Nu.
Atunci?
Am să înţeleg dacă nu mai vrei să te deranjez.
Nu eşti singurul care s-a dus la un psihiatru.
- Şi tu mergi? - Nu.
Dar tatăl meu e veteran din Vietnam. El mergea.
Avea nevoie, nu?
Dar tu de ce mergi la un psihiatru?
Viaţa mea, înainte de marină, era complicată.
- Îmi era ruşine. - De ce anume?
Că nimeni nu mă dorea.
N-am avut părinţi.
Mi-era frică să mă apropii de tine.
Poţi să crezi...
... că timiditatea mea mă împiedică să vorbesc cu tine?
- Nu. - Da.
Până am văzut că te ţineai după mine.
Nu mă ţineam după tine.
Dacă te pot ajuta cu ceva, sunt la dispoziţia ta.
Deja mă ajuţi.
Făcând ce?
Fiind tu însuţi.
Sărbători fericite.
Sărbători fericite, domnule.
Sărbători fericite, doamnă.
Ştiu.
Vă numiţi Berta.
"Intră".
Salut. Sunt Antwone.
Da, mi-e foame.
Aş mânca ceva.
- La ora 14:00, nu? - Am oprit să cumpăr vin spumos, domnule.
- Sărbători fericite. - Mersi.
Ne pregăteam să spunem rugăciunea la masă.
Ascultaţi, vi-l prezint pe Antwone. Antwone, familia mea.
Mama mea, Johnny Mae.
Cumnatul meu, unchiul Duke.
Acesta e tatăl meu, Howard. Sora mea, Gwen.
Şi fiica ei, deja mărişoară.
Vrei să stai lângă ea?
Gwen. Vino încoace, dragoste, ia loc aici.
Duke, rugăciunea.
Ţineţi-vă de mâini.
Aplecaţi-vă capul.
Părinte Ceresc, venim la Tine în genunchi şi cu corpul aplecat...
... cu toată umilinţa.
Îţi mulţumim că putem împărţi încă o Zi a Recunoştinţei ca o familie.
Îţi mulţumim pentru sănătatea noastră şi pentru prietenii noştri, care...
... ne onorează cu prezenţa lor.
La fel ne rugăm pentru pace în lume şi în vieţile noastre. Amin.
Totul pare atât de gustos!
- Poftim. - Mersi.
Mai mult curcan, dragă?
- Nu, mulţumesc, doamnă. - Nu fii timid.
Mai ales la masă.
Lasă băiatul în pace.
E în regulă.
Bine, bagă-i colţurile. Mâncarea e pe gratis.
Howard.
Când am fost în armată, la război, înainte să te naşti tu...
... mi-am petrecut sărbătorile în Europa, de gardă.
Nu ştii tu cât de dor mi-a fost de mâncarea mamei mele.
Howard, lasă băiatul în pace. Lasă-l să savureze cina!
- Nu, tu să mă laşi în pace. - Vrea să mănânce!
Nu fac decât să vorbesc cu el.
Gwen, dă-i salata tatălui tău.
De unde eşti?
Din Cleveland.
Pariez că ţi-e dor de mâncarea făcută de mama ta, nu?
Vă rog să mă scuzaţi.
- Unde merge? - Nu ştiu.
Vezi? Mereu se întâmplă asta când suntem în sărbători.
De ce mă priveşti aşa?
Am speriat băiatul. Aşa e la fiecare sărbătoare!
Încercam să vorbesc cu el.
Eşti bine?
Da, sunt bine.
În casă la familia Tate n-am avut parte de nici o Zi de Recunoştinţă bună.
Nici aici n-ai avut-o.
- Aveţi o familie minunată. - Mersi.
V-am adus asta, pentru că m-aţi invitat.
Un cadou? Bani?
E o poezie.
Nu văd fără ochelarii mei. De ce nu mi-o citeşti tu?
Aş prefera s-o citiţi dvs. Vă rog.
"Cine plânge pentru copilul...
... pierdut şi singur pe lume?
Cine va plânge pentru copilul părăsit de ai lui?
Cine va plânge pentru copil... A adormit plângând...
Cine va plânge pentru copilul care n-a avut nimic pe lume?
Cine va plânge pentru copilul care a mers pe nisip fierbinte?
Cine va plânge pentru copil... Copilul din interiorul bărbatului...
Cine va plânge pentru copilul care a suferit în trup şi în suflet?
Cine va plânge pentru copilul care a murit de mai multe ori?
Cine va plânge pentru copil...
... ce a încercat să se poarte frumos.
Cine va plânge pentru copilul care plânge înăuntrul lui?
Cine va plânge pentru copil...
El îl voi plânge.
Mereu plâng pentru el.
Frumos, Antwone.
- V-am spus că sunt bun. - Eşti bun pentru că eşti sincer.
Eşti mai sincer decât mulţi, chiar şi cu exploziile tale.
Unicul lucrul cu care te înşeli e nevoia de a-ţi regăsi familia.
Familia ta naturală.
Nu simt nevoia de a îi căuta.
Ţi-ar răspunde la multe întrebări.
Eu n-am întrebări.
Eşti supărat pe ei pentru că nu au venit după tine. Poate că nu ştiau.
- Cum să nu fi ştiut? - Trebuie să-i întrebi asta.
"A nu avea resentimente când ai o dezamăgire". Asta înseamnă să ierţi.
De ce ar trebui să iert?
Pentru binele tău.
Să poţi trăi mai departe.
De ce trebuie să-mi caut familia? O am pe a dvs., doctore.
Cred că s-a simţit bine azi.
Antwone. Cred că s-a simţit bine, tu nu crezi?
Aparent.
Mi-a spus un lucru foarte frumos la poartă...
... când pleca.
M-a invitat să merg la ceremonia lui.
Va absolvi studiile de japoneză.
- Ştiu. - Vrea să mă duc cu tine.
Ce i-ai răspuns?
Că mă simt onorată, Jerome.
E bine.
Felicitări.
Caporal Fisher, bună treabă.
Mulţumesc, comandante.
Cheryl, aşa e? O plăcere. Am auzit lucruri bune despre tine.
Unde vă e soţia?
N-a putut să vină. Îţi trimite felicitări şi în plus, un cadou.
"Filozofia şi părerile lui Marcus Garvey".
- Mulţumesc, domnule. - Pentru puţin.
Putem vorbi între 4 ochi?
- Ne dai voie? - E în regulă.
- Mi-a făcut plăcere să te cunosc. - Şi mie la fel, domnule.
Salut?
Ce e, doctore?
- Cum eşti? - Sunt bine.
Da, eşti bine, Antwone. Eşti bine.
Comandantul tău vorbeşte foarte bine despre tine.
Te înţelegi cu colegii tăi. Sunt mândru de tine.
Mersi, domnule.
Te-ai gândit să-ţi cauţi familia?
Nu ştiu. De ce?
Cred că nimic nu e mai important ca acest lucru.
Ce încercaţi să-mi spuneţi?
Că sunt mândru de tine. Ai avansat mult.
Aţi mai spus asta. Ce se întâmplă?
Nu se întâmplă nimic.
E destul de greu pentru mine.
S-au terminat şedinţele noastre. Acum, ascultă-mă.
Ascultă-mă numai.
Cum de s-au terminat?
Trebuie să treci la ce urmează, să nu te opreşti aici.
Dar dvs şi cu mine rezolvam problemele mele.
- Ascultă-mă. - Nu mă atinge!
Ieşiţi afară!
Mereu toţi mă părăsesc!
Oamenii merg mai departe. Ai crescut.
Maică-mea m-a părăsit! Tatăl meu!
- Jesse! Şi dvs! - Jesse?
Nu trebuia să ajungem aici.
Îmi sună clopote în cap.
Clopote? Povesteşte-mi...
A avut încredere în mine... încredere în mine.
Ce s-a întâmplat cu Jesse, Antwone?
Lasă-mă în pace.
Nimeni nu o să-mi mai ia nimic.
Cine e?
La naiba, am întrebat cine e, Fish!
Ce faci, "câine"?
- Ce e nou la tine, prietene? - Lasă joaca.
Nu mă face să-ţi rup mutra. Habar n-ai să te baţi.
- Ce e? - Ce e cu viaţa ta?
Pe unde locuieşti?
La adăpostul de bărbaţi, în Prospect.
Unde locuieşti, cu adevărat?
Pe stradă.
De ce?
N-am unde să mă duc.
Nu puteai să vii la mine?
- Mama ta nu m-ar fi lăsat să rămân. - Nu va afla.
Lucrează ziua, doarme noaptea. În plus, e aşa multă lume în casă...
... ca n-o să bage nimeni de seamă. Poţi rămâne aici.
- Ai ceva în frigider? - Da.
- Ţi-e foame? - Da.
- Ţi-e foame? - Da. Nu mai glumi.
Miroşi ca unul de pe stradă.
Mănâncă mai încet! Nimeni nu-ţi va lua mâncarea.
Îţi aduci aminte când doamna Tate nu ţi-a dat loţiunea?
Te-a făcut să foloseşti untura de masă. Umblai peste tot mirosind a pui prăjit.
Şi eu am zis: "Ce foame mi-e!" Ce haios. M-am îndoit de râs.
Nu atât de haios ca maică-ta când te alerga cu o cărămidă.
Îţi aduci aminte? Asta a fost haios.
Nu. Încă mai am un cucui pe cap.
- Ştii ce? Tu îmi eşti cel mai bun prieten. - Ce vrei?
Ce, nu pot să mă bucur că prietenul meu s-a întors în cartier?
Vreau să-mi faci o favoare.
- Păzeşte-mă. - Cineva vrea să te omoare?
De ce ar vrea cineva să mă omoare?
Vreau numai să ai grijă de mine.
- Eşti cel mai bun prieten al meu, nu? - Da. Nu mă mai deranja!
Vino, hai să faci baie şi să ne cărăm.
Da, Brenda. Îmi plăcea.
Brenda aceea care îţi plăcea are deja trei copii.
S-a umflat toată. E enormă. Nu mai e Brenda aia, "Funduleţul".
Cum e mama ta?
Doamne, iar e gravidă.
Ia-ţi ce vrei. Fac eu cinste.
Dă-mi banii ăia, moşule! Nu e o ghicitoare.
Calmează-te, Fish! Dă-ne banii!
- Jess! - Păzeşte-mă, Fish!
A doua zi, deja eram în marină.
Mereu mă gândeam că Jesse era cel norocos. Eu îl invidiam.
Norocos? Dar e mort.
M-a lăsat şi el ştia că era unica persoană pe care mă bazam.
Eşti supărat pe el pentru că te-a abandonat.
Da. Puţin.
Dar de ce e el norocosul?
Pentru că nu mai trebuie să se lupte.
Nici tu.
- Credeţi că voi ieşi la suprafaţă? - Deja ai făcut-o.
Tu ce părere ai?
Eu cred...
... ca poate în altă viaţă sau altă epocă...
... aş fi fost un rege.
Când îţi găseşti familia ta...
... vreau să mă suni.
Bine? Vreau să-mi povesteşti totul.
Da, domnule.
Te iubesc, fiule.
Şi eu vă iubesc.
- Cine e? - Ghiceşte.
Antwone.
Nu, e Philip Walker, urmăritorul nocturn.
Mă duc să cer permisie.
Când?
Când vei solicita şi tu la tine, ca să vii cu mine.
Serios?
Da.
Abia m-am întors din permisie. N-o să mă lase să plec iarăşi.
Poţi cere o permisie de urgenţă?
Cineva care ţi-e apropiat are nevoie de tine cu disperare.
Serios vreau să vii.
Am...
... două bilete.
Pentru Cleveland.
Mergi să-ţi cauţi familia?
Da. Trebuie s-o găsesc.
Dar nu pot fără ajutorul tău.
Ok. Lasă-mă să văd ce pot face.
Mai întâi adoptau fetiţele cu piele de culoare deschisă.
Apoi băieţii mai deschişi la culoare, după aceea fetele de culoare închisă.
Şi la sfârşit băieţii de culoare închisă.
Îmi pare rău, Serviciile Sociale au registrele de naşteri doar din 1980 încoace.
"DEPARTAMENT DE SERVICII SOCIALE"
Willis s-a născut la 22.10.1990. Caută o familie permanentă. E un bun elev.
Ultimul contact cu mama dvs?
Aveam două luni.
Cu tatăl dvs?
Niciodată.
Loc de naştere?
Penitenciarul statal pentru femei din Ohio.
Mă întorc imediat.
Am nevoie de o semnătură.
Mult noroc, d-le Fisher.
Mulţumesc.
Aici nu e nimic.
- De ce nu mergem la mama ta vitregă? - La doamna Tate?
Nu mă voi întoarce acolo.
De ce? Poate ea ştie ceva despre familia ta.
N-am mai făcut niciodată asta.
Hai să facem o plimbare.
Dacă vrei să vinzi porcării, vezi-ţi de drum mai departe.
- Eşti tu, Antwone? Vino încoace, copile. - Nu mă atinge. Da, sunt eu.
Acum sunt un adult.
Vreau să vorbesc cu doamna Tate.
- Vrei să intri? - Nu.
Vrei să te duci după ea?
A venit 'Twonny.
Doamne Dumnezeule! Unde e copilul?
Negrule! Îmbrăţişează-mă!
Negrule!
Nu ştii să te întorci acasă?
Am venit pentru altceva, orice ai putea să-mi spui despre familia mea adevărată.
Nu ştiu nimic de ai tăi.
Un nume. Un număr. Orice.
Am zis că nu ştiu. Acuma, intră.
Îmi amintesc de toate.
De toate.
Puteai să mă fi ajutat, dar m-ai omorât în bătaie. Şi tu...
- Nu ştiu despre ce vorbeşti. - Ba ştii! Aveam numai 6 ani!
- Ascultă-mă! - Nu, dvs. să mă ascultaţi!
Cred că ai uitat...
Cred că dvs. aţi uitat! Ascultaţi-mă pe mine!
E rândul meu! Mă înţelegi?
Nu mai contează...
... ce încercai să faci. N-ai putut să mă distrugi!
Mai sunt în picioare! Mai am forţă!
Voi avea mereu.
Antwone.
Elkins.
Tatal tău se numea Edward Elkins.
Tu caută în Shaker Heights şi Cleveland-ul de Est şi eu în Akron şi Cleveland.
Da. În 1976.
Bună ziua. Caut familia lui Edward Elkins.
Edward Elkins.
Nu. Edward.
E-D-W-A-R-D.
Ce? Am spus-o clar. Nu mă...?
Caut familia lui Edward Elkins.
Mai bine mi-o spuneaţi înainte.
Da, suntem din California.
Da, acolo e foarte frumos.
Bine, mulţumim pentru ajutor, doamnă. La revedere.
Ai avut noroc?
Ce ai adus?
Mâncare chinezească.
Bună, doamnă. Caut familia unui oarecare Edward Elkins.
Edward? Cine întreabă de Edward?
Mă numesc Antwone Fisher. Încerc să-mi găsesc familia.
Dragule, Edward Elkins a murit cu mult timp în urmă.
Ştiu.
Cu mulţi ani în urmă. Dar era tatăl meu.
Un moment. Cine mă sună, aşa de nicăieri?
Cum ai făcut rost de numărul acesta?
L-am luat din cartea telefonică.
Am sunat la toate familiile Elkins toată ziua. Nu vă mint, doamnă.
Edward niciodată nu a vorbit... Cum ai zis că te cheamă?
Antwone.
Cred că n-a ştiut de sarcină. Mama mea era la închisoare.
- Ştii cum a murit? - Da.
L-a omorât amanta sa.
Aşteaptă.
Cum de te-ai hotărât să apari după 20 şi ceva de ani aşa, în mijlocul nopţii?
E o poveste lungă.
Dar sunt în marina de război.
Baza mea e în California. Trebuie să mă întorc în curând.
Vreau să treci pe la mine acasă înainte să te întorci.
Ai ceva de scris?
Scrie adresa mea.
E str. Drexel nr. 1089.
- Ştii unde e? - Da, doamnă.
Vino la mine mâine, mă auzi?
Doamnă?
- Pot să vin cu prietena mea? - Da. Va fi o plăcere s-o cunosc.
Şi pentru ea va fi o plăcere.
Uite. Dacă Edward era tatăl tău...
... atunci vorbeşti cu mătuşa ta, fiule.
Vorbeşti cu mătuşa ta Annette.
Sora cea mai mică a tatălui tău.
Ne vedem mâine.
I-am găsit.
Mi-am găsit familia.
Serios?
Dragul meu!
Nu ştiu. Tu ce crezi?
Chiar seamănă cu Eddie.
- Adevărat? - Eşti identic cu el.
Mi-am adus actul de naştere.
S-a născut în 1976. Acela a fost anul în care a murit Edward.
El a murit în iunie şi eu m-am născut în august.
Şi mama ta se numeşte Eva Mae Fisher?
Eva?
Eu o cunosc. E sora lui Jess.
- A cui? - A lui Jess.
Vorbeşti de Fish?
Da, Jess Fisher.
El se numeşte Antwone Fisher. Sora lui Jess se numeşte Eva Mae.
Mae-Mae, acolo pe strada Hodge.
Eu nu-mi amintesc de Mae-Mae.
Ştiţi unde stă?
Nu o cunoşti?
Nu, n-o cunosc.
Vrei s-o cunoşti?
Da.
Eşti sigur? Pentru că putem merge chiar acum.
Da, sunt sigur.
Mă duc după pălăria mea.
Vrei să merg cu tine?
Nu, rămâi aici, dragă.
Bine, hai să mergem.
Nu vei lăsa să mi se întâmple ceva, aşa e?
Nu, Antwone. Nu voi permite să ţi se întâmple nimic.
- Cine e? - Eva, sunt James Elkins.
Fratele lui Edward.
M-ai auzit, Eva? Sunt James.
Ce vrei?
Putem vorbi?
Salut, Eva.
E în regulă, fiule. Intră.
Cine e el, Eva?
Johnny.
Nu. El e Antwone Quenton Fisher.
Cine e Antwone Quenton Fisher, Eva?
Primul meu fiu.
Aici nu se va întâmpla nimic.
Vrei să rămâi?
Vreau să mai stau.
Voi fi în maşină.
Vrei ceva de mâncare?
Nu.
De ce n-ai venit niciodată după mine?
Nu vroiai să ştii unde sunt?
Ce făceam?
Ce am devenit?
Dacă mai trăiam?
Nu vroiai s-o ştii?
Am avut grijă de mine. Serios.
Niciodată n-am avut probleme cu legea.
Am citit sute de cărţi.
Am scris poezii...
... pictat tablouri.
Am călătorit prin lume.
Mi-am slujit ţara.
Vorbesc două limbi.
Mai învăţ o a treia.
N-am făcut copii.
Nu m-am atins de droguri niciodată, nici măcar n-am fumat o ţigară.
Eu mereu te visam.
Mama mea. Mama mea.
Visam cum erai.
Cum te vedeam.
Vocea ta şi surâsul tău.
Visam până şi mirosul tău.
Toţi aceşti ani, m-am tot întrebat de tine.
Visându-te. Nu ţi-a fost dor de mine?
Pe drum la şcoală în fiecare zi...
... îmi imaginam că erai...
... după următorul colţ de stradă, şi când eu soseam la el...
... tu erai acolo.
În mintea mea...
... mereu erai acolo. Numai că nu puteai să mă găseşti.
Aşa că fugeam la următorul colţ...
... unde sigur trebuia să fii. Eu eram sigur.
Şi atunci...
... îmi cumpărai o îngheţată.
Şi după aceea mă duceai acasă.
Sunt o persoană bună.
Sunt un om bun.
- Ce faci? Eu sunt unchiul tău Horace. - Du-te, Horace. Vino, dragule.
Aici e!
Uite ce bine arăţi! Eu sunt mătuşa ta Eda, inima mea.
Eu sunt verişoara ta Jeanette.
Eu sunt mătuşa ta Anna. Ce faci, frumosule?
"ACASĂ"
- Ţi-o prezint pe soţia mea, "T". - Salut, frumosule!
Eu sunt vărul tau Eddie. Mă numesc aşa după tatăl tău. Fratele meu Ray.
Eu sunt vărul tău Jason. Ce mai zici?
Bine, băieţi... la o parte.
Bine ai venit.
Haideţi!
Nu mai sunt virgin.
Mă bucur să aud asta.
Ce mai faci, fiule?
- Excelent, domnule. - Foarte bine. Mă bucur să te văd.
Şi atunci?
V-am urmat sfatul. Mi-am găsit familia şi pe maică-mea.
Asta e bine.
Şi?
În inima mea o iert, dar dacă n-o mai văd niciodată...
Înţeleg.
E curios să simt aşa ceva despre mama mea.
Dar am găsit-o. Şi trebuie să vă spun că aţi avut dreptate.
- Mi-o datorezi? - Da, domnule.
Trebuia s-o găsesc.
Şi aţi avut dreptate, mă înşelam cu părerea mea.
Asta rămâne între noi doi.
Da, domnule.
Soţia mea şi cu mine voiam să avem copii, dar am descoperit că nu puteam.
Asta a cutremurat-o până la rădăcini. Eu ştiam cum s-o ajut.
Avea nevoie de tratament. M-am asigurat că îl primeşte.
I l-a făcut cel mai bun psihiatru, cel care mi-a fost îndrumător.
Dar eu, cel care era bine, cel puternic...
... în acelaşi timp, am început să mă închid în mine.
Foarte încet, în linişte. Era micul meu secret.
Până într-o zi când a sosit un tânăr în biroul meu, în viaţa mea...
... şi mi-a spus micul lui secret drept în faţă.
M-a făcut să-mi fie ruşine...
... într-un fel pe care nu l-am bănuit niciodată.
Datorită ţie, Antwone, sunt un medic mai bun.
Şi învăţ să fiu un soţ mai bun.
Tu nu-mi datorezi nimic. Sunt eu cel care ţi-e dator.
Tu eşti campionul. I-ai învins pe toţi cei care au încercat să te doboare.
Te salut.
Ţi-e foame, marinarule?
Aş mânca ceva, domnule.
subtitrare Fernando 2003