Ovo je čudesno. Sutra ti meni drži čas, a ja ću ti vratiti novac.
O, osećam se tako dobro.
Slušaj. Slušaj šta sviraju.
Da. "Rošlajn."
Nastavi. Žao mi je. Nastavi. Molim te.
Amerikanci po pravilu govore nemački sa lošim akcentom.
Ali tvoj akcent... je stvarno užasan.
O, Hristijan.
Ovo je bilo tako divno. - Da.
Hoću da ti zahvalim. Bio si više nego velikodušan sa svojim vremenom.
Pa, to je samo zato što sam imao najgore namere.
Hvala ti.
Moram da idem. Ne volim što sada moram da kažem zbogom.
Zašto? Zašto ne kažeš zbogom ujutru?
Ne. Ne, ne mogu. Suviše rano moram da krenem.
Vidi, Nova je godina.
Vraćaš se u Ameriku, nikada te više neću videti, i...
Molim te, provedi veče sa mnom. - Ne.
Šteta.
Imam li konkurenta? - Majkl.
Ko? - Majkl.
Mislim da Majklu ne bi smetalo ako bih samo... ukrao jedno bavarsko veče.
Šališ se? Mislim da Majklu nikada ne bi palo na pamet da bi me neko pitao.
U redu. U redu, Hristijan, volela bih.
Divno.
Divno izgledaš. - Hvala ti.
Stvarno izgledaš... želim da ti predstavim svoju sestru, Fridu.
Očarana sam. - Toliko sam srećan što si večeras došla,
zato što sam komponovao nešto za tebe. I, uh, to je... pa...
Da li bi htela da čuješ? - Volela bih.
Stvarno? - Da.
Sviđa ti se? Nije li lepo? - Divno je.
Srećna Nova godina, Margaret. - Srećna Nova, Hristijan.
Jesi li dobro?
Ša je bilo?
O, znaš, bila sam u Berlinu i... videla sam neke nacističke demonstracije.
Ali, nisam mislila da je dovde došlo.
Ne... ne ovde, u ovom... malom gradu.
Pomalo je zastrašujuće.
Pa, da li misliš da je biti nacista tako strašna stvar?
Kristijane...
Kristijane, jesi li ti nacista?
Ne, nisam nacista. Nisam... uopšte nisam zainteresovan za politiku.
Ali mislim da oni predstavljaju nadu Nemačke.
Kristijane, ne veruješ valjda stvarno u to?
Da, verujem.
Ali, zašto? Zašto?
Čime uopšte možeš opravdati Hitlera?
Mislim da... da će nam Hitler doneti bolji život.
Je li život koji sada imaš tako strašan? - Ne.
Moj život nije tako strašan, ali ne želim da provedem njegov ostatak,
učeći debelu decu skijanju i da budem šarmantan i fotogeničan.
Razumem da želiš više...
Mislim da možda ne razumeš šta znači,
živeti od bakšiša stranaca u sopstvenoj zemlji, a?
Znaš li šta sam ja stvarno? Čak nisam nisam ni instruktor skijanja.
Ovo radim 2-3 meseca godišnje,
i kada se sezona završi, ja... odlazim na posao u malu radnju da pomažem ocu,
ja sam obućar. - A ne želiš da budeš obućar?
Ne, ne želim. Želim da budem nešto drugo.
Pa, onda ne moraš to da ostaneš. - O, ovo nije Amerika.
Tako je teško objasniti ti,
ali, vidiš, ljudima u Evropi je veoma teško da se izdignu iz svoje klase.
Reći ću ti nešto. U jednom trenutku sam veoma želeo da budem doktor.
I učio sam... učio sam vredno za to.
A kada više nije bilo novca, bio sam prinuđen da odustanem,
zato što ovde nemamo besplatan univerzitet.
I mislim da je to... tu Hitler može da nam pomogne.
Mislim da... da... obećao je da će sve ovo promeniti.
Kristijane, Hitler obećava da će osvojiti čitav svet.
O, da. Ali je to rezultat gomile ludih fanatika...
O! Hristijane! - Da, jeste, i to će proći.
Neće proći.
Biće sve gore i gore.
I mislim da će se završiti ratom.
Mislim da... ne možemo da raspravljamo o ovome...
jer ne znam sve odgovore.
Znam da ti ne znaš sve odgovore.
A u političkim dikusijama vrtimo se u krug i ništa se ne reši.
Hajde, vratimo se unutra i provedimo se. Hajde.
Ne.
Laku noć, Hristijane.
Ujutru ću reći zbogom.
Ovde BBC, London.
Danas, 24. juna 1940, u 19:15,
Francuska se predala Nemačkoj.
Događaji proteklih 45 dana,
počev sa Nemačkom invazijom zemalja Beneluksa od 10. maja,
došli su do tragičnog klimaksa.
Engleska se sada, boreći se gotovo sama, suočava sa nemačkom vojnom silom
čiji se cilj da pokori ili uništi čitav civilizovani svet više ne dovodi u pitanje.
Rečima g. Vinstona Čerčila:
"Ono što je gen. Vejgland nazvao 'bitka za Francusku' je završena."
"'Bitka za Britaniju' će tek početi."
Poručniče, voleo bih da naredite vozaču da uspori.
Nerado bih umro za domovinu, ali ne u saobraćajnoj nesreći.
Kasnimo, Brant. Vozi malo brže, Basermane.
Umalo smo tamo udarili kravu.
Jedino živo biće koje smo videli popodne. Gde su svi?
Vode ljubav, piju absent. Znaš Francuze. Zar ne čitaš naše novine?
Gde su?
Kada sam bio mali, obećao sam ocu da ću za njega ubiti Francuza.
Otkinuli su mu nogu kod Verdena, da, 1916.
Tako da sam mu obećao, bilo je na Badnje veče, da ću za njega ubiti Francuza.
Poručniče, jeste li uopšte bili u Parizu? - Ne, nisam bio tamo.
O, kakav grad! Kakav je to divan grad.
Pokazaću vam tamo dobar provod.
Nećete zadržati te ljude unutra. Ne te Parižane.
Ah, kakve divne devojke!
Kada sam bio tamo dopisnik, praktično smo živeli na ulicama.
Simona i ja ćemo vam pokazati Pariz onakav kakav je uvek bio. Kakav će uvek i biti.
Idi do puta i pucaj na njih u slučaju da pokušaju da dođu spreda.
Razumem.
Kreni!
Mets- toi derriere cet arbre. *
Hajdemo.
Mejšn, ostani iza ovog drveta. Idem tamo iza drveta.
Razumem.
Pogodio sam ga. Pogodio sam ga.
Mejšn, ostani dole!
Ne tirez pas. Je me rends.
Štrajher! Obustavi paljbu!
Štrajher.
Brant, Štrajher, hajde.
Brant.
Reci mu da se vrati natrag i kaže ostalima da se predaju
jer ih sada držimo u unakrsnoj vatri.
Idi. Hajde.
Slušaj me.
Mejšn... mrtav je?
Šta... šta? - Mejšn je mrtav?
Da. Siguran sam da je njegov otac sada srećan.
Hajde. Hajde. Brzo.
Arretez les gars! Arretez!
Arretez!
Nous sommes fichus!
Kapetan Hardenberg? - A, Distl. Drago mi je da vas vidim.
Čujem da ste imali malu poteškoću na putu. - Da, gospodine.
Voljno. - Hvala, gospodine.
To su bili mladi regruti, g., poželeli nam dobrodošlicu. Na putu je bila barikada.
Nema potrebe za izvinjenjem. Želim da te pohvalim zbog načina na koji si rešio ovo.
Hvala vam, gospodine. Imamo jednu žrtvu, gospodine. Redov Mejšn je ubijen.
O, da, redov Mejšn.
Je li obavio svoju dužnost?
Da, g., ubio je jednog neprijatelja,
i onda se... uzbudio i nije ostao u zaklonu.
Šteta. Siguran sam da se hrabro borio.
Divno je, zar ne?
Da, gospodine. Uz vašu dozvolu, napisao bih pismo njegovoj porodici.
Nema veze, Distl, ja ću to.
Poručniče!
Pošto ste nam dodeljeni, da li biste me slikali za moju suprugu.
Oduvek smo planirali da dođemo ovde. - Biće mi zadovoljstvo, kapetane.
Hajde, Distl. - Siguran sam da vaša supruga nije zainteresovana...
O, da, da, da! Pisao sam o tebi i mnogim ljudima. Veoma je zainteresovana.
Samo trenutak.
Stajaćemo na stepenicama. Hajde, Distl. Sa crkvom u pozadini.
Veliki dan. Od istorijske važnosti.
U godinama koje dolaze osvrnućemo se na ovo i reći
"Bili smo tamo u osvit nove ere."
Ah, da. Kapetane, ovo je prava.
Čudesno!
U redu, smirite se!
Smirite se! Ovo je gradska imovina!
Prestanite da pljujete i bacate pikavce na pod i prestanite sa pokazivanjem!
U vojsci ima dovoljno mesta za sve.
Šta nije u redu? - Hladno je.
Sada kašlji.
Okreni glavu i kašlji.
U redu, udahni.
Izdahni.
Udahni.
Izdah.
U redu, savij se.
Savij se i dodirni svoje prste. - Oh.
U redu.
Za čoveka tvojih godina i zanimanja odličnog si zdravlja.
Kako ti uspeva? - Čisto piće.
Daj ovo odboru. Sledeći.
Niste se prijavili u Kaliforniji?
Jesam ali sam došao na istok pre nego što su me rasporedili.
Došli ste u Njujork da biste dobili posao za vojsku? - Bilo kakav posao.
Majkl Vitaker.
Oh, sedite ovde, g. Vitaker.
Mora da ste veoma zauzeti, g. Vitaker.
Rečeno mi je da smo imali poseban poziv iz štaba regrutne komisije,
molili su nas da ne gubimo vaše dragoceno vreme.
Ističe mi rok priprema za šou. - Pokušaćemo da vas brzo provučemo.
Koliko mislite da će šou trajati? - Ne znam. Nikad se ne zna.
Sada je mart. Ako bude dugo trajao vaš zamenik će se odmarati.
Upisani ste za vojsku od 15. juna. - Mislim da to nije sasvim pošteno...
Možete uložiti žalbu ako želite. - O, žaliću se.
Hoćete li još o nečemu da diskutujemo? - Ne, samo ću se žaliti.
Idite do sekretara napolju.
Akerman.
Oh, sedite ovamo, g. Akerman.
G. Akerman, izgleda da nemate uticajnih rođaka,
ili bilo kakvo zanimanje važno za nacionalnu odbranu.
Imate li bilo kakav razlog zašto vas ne bismo klasifikovali kao 1A?
Ne, g., nemam.
Vidim da radite za Mejsiz.
Ostaćete tokom Uskrsa i javićete se 15. juna.
Mislim da je to sve.
Mnogo vam hvala.
Ralf Spenser.
Ima li neko cigaretu?
Hoćete li cigaretu? - O, hvala.
Evo.
Kako se izgovara "olakšavajuće?"
Hm? - "Olakšavajuće."
Uh... ne znam. O-l-a-k... ne, o-l-a...
Nepismenost. To će ići.
Mnogo puta sam vas čuo kako pevate. - O, jesi? U klubu?
Na radiju. - Oh.
Pevate li u klubu? - Ne, vršimo probe za šou.
Na Brodveju? - A-ha.
Kako se zove? - Meke cipele.
Meke cipele. Moram... moram to da zapamtim.
Hajde da popijemo. Ne nerviraj me.
Svako ko ne može da izgovori "olakšavajuće" je moj prijatelj.
Hajde.
Nekad pomislim da odajem miris,
znaš, uzbuđuje ženke. - Hm?
One devojke. - Gde? Oh!
Čekaj malo. Misliš, nisi?... Isključene su ti antene.
Ne, stvarno nisam zapazio. - Pa, bolestan si.
Jesi li ikada imao devojku?
Jesam li ikada imao devojku? - Tako sam i mislio.
Slušaj, večeras priređujem zabavu, znaš, devojke, ženke, ženske.
Prisustvovaćeš. Uhvatićeš jednu i odneti je u svoju pećinu.
Bićeš prisutan? - Naravno, da. Da.
Dobro. Da ne pričamo više na tu temu. Pričajmo o alkoholu.
Mogu li da vam dospem piće?
Hvala, ne. Dobro sam.
Jeste li se upoznali sa svima?
U redu je, ja sam... slušao sam muziku.
Majkl mi je ispričao sve o vama.
Jeste?
Da.
Ne, mislio sam... tek jutros sam ga upoznao na regrutnoj komisiji.
Upoznali ste Majkla na regrutnoj komisiji? - Da.
I bio je 1A?
Obojica smo bili 1A.
Izvinite me... hoćete li? - Da.
Hoću da pričam sa tobom.
Dobro veče. Kako ste večeras? - Dobro, hvala. A vi?
Zdravo, Houp. - Zdravo, Majk. Kako si?
Dobro. Kako si ti? - Dobro.
Hoću da upoznaš nekoga. - Tvoj prijatelj?
Da.
Noa, ovo je Houp Ploumen. Noa Akerman.
Zdravo. - Kako ste?
Vidi ako možeš da ga oraspoložiš. Mislim da mu se baš ne sviđa moja muzika.
U stvari, nisam je slušao.
Kakav divan pogled.
Nije li?
Da, Margaret?
Čula sam da si regrutovan.
Nisam regrutovan. - G. Akerman kaže da jesi.
G. Akerman ne zna koji se zečevi mogu izvući iz šešira u Vašingtonu.
Vidi, nisam heroj, a ni budala. Budale mogu da se bore za mene.
Šta ti je? Misliš da te mrzim zato što pokušavaš da se izvučeš iz toga?
Ne. Zaista, ne. Šta god da uradiš je za mene u redu,
ali... počeo si sa grižom savesti oko toga, onda smo se svađali i iskalio si se na meni.
Nemam grižu savesti!
Samo sam protiv rata i čitave ove dobošarske, patriotske atmosfere.
Samo ne želiš da te upucaju. Niko to ne želi. Prestani da sugerišeš sebi.
Zaboravi.
Jedan šou je u mojim rukama! - Da! Da! Da! Da!
Vidi, Majkl... to sam ja, Margaret. Razumem te.
Ti si hulja ali ne tolika.
I onda, takođe, pecali su u reci.
Tako su mi rekli.
Sviđa mi se tvoja kravata. - Stvarno?
Jednostavno sam je video i kupio.
Misliš li da će kiša? Volim da šetam po kiši.
Mmm... I ja, takođe. - Voliš?
A-ha. - Hoćeš da prošetamo?
U redu. - Hajdemo.
U redu.
Šta ćeš mu reći? - Kome?
Majklu. - Ništa.
Oh.
Pa, možda je tako.
Njujork mora da je zastrašujuć za devojku sa sela.
O, ne, nije.
Pretvara se da je sofisticiran ali je u duši strogo provincijalan.
Ne mislim da je provincijalan.
Kako bilo, ne posle Vermonta.
Vermont? - A-ha.
Njujork, moram reći, ima neke lepe žene.
Jevtine, neke od njih, ali...
Znaš, rečeno mi je da su evropljanke emocionalno zrelije.
Jesu? - Oh!
U stvari, prijatelj mi je rekao...
Pa, u svakom slučaju... - Koliko je sati?
Kasno je. Bolje bi bilo da se vratimo. - Ne, htela bih da idem kući.
Ja ću te otpratiti kući. - Hvala ti.
Gde živiš? - U Bruklinu.
Bruklin? - A-ha.
Napokon.
Sada hvatamo autobus. - Sada hvatamo autobus?
Šta sada? - Sada pešačimo.
Margaret. - Da?
Nemoj. - Šta?
Ne ljuti se na mene.
Zašto ne?
Nisi baš bio šarmantan. Nisi imao razumevanja.
U stvari, čitavo veče čak nisi bio ni pričljiv.
Žao mi je, Margaret, stvarno.
Ali na posletku, izgleda da ne možemo da pričamo a da se ne raspravljamo.
I nemaš pojma šta me muči.
Dušo, odlepiću bez tebe.
Svakako da hoćeš. - Ne, istina je.
Potpuno si u pravu u vezi mene.
Svakako da jesam.
Zašto samo ne sedimo i ćutimo?
I šta onda?
Onda me poljubiš.
Onda te ja poljubim.
O, Majkl, toliko te volim.
Jesmo li bliže?
Biće ti drago da znaš... da smo stigli.
Laku noć.
Uh... hoću da kažem...
Drago mi je...
veoma drago, mislim, što sam te dopratio do kuće.
Hvala ti.
Mislim, stvarno mi je drago.
Radi to sa drugim tvojim devojkama, ne sa mnom. - Da.
Ne! Neću.
O, samo sa mnom? - Ne razumeš šta sam mislio.
Misliš da si tako privlačan da će svaka devojka pasti s nogu da je poljubiš.
O, Bože.
Nikada u životu nisam srela tako tvrdoglavog, egocentričnog mladića.
Laku noć, g. Akerman. - Ne, nemoj. Uh...
Houp?
Prestani. Sve ćeš probuditi.
Kako da se vratim u grad?
Izgubio si se?
Niko me nikada više neće pronaći.
Ti si velika budala, zar ne?
Idi 2 bloka levo i čekaj autobus...
onaj koji dolazi sa tvoje leve strane i idi do Istočnog puta.
Sad, gde...
Slušaš li me?
Želim nešto da ti kažem.
Nisam tvrdoglav. Ne mislim da imam jedinstveno mišljenje u čitavom svetu.
Ja... ne znam zašto sam te poljubio, nisam mogao da se uzdržim. Mislim...
Mislim da sam hteo da ostavim utisak.
Plašio sam se da me, ako budem ono što jesam, nećeš ni pogledati.
Ovo je bilo veoma zbunjujuće veče.
Mislim da nisam prošao ni kroz šta ovoliko zbunjujuće.
Reći ćeš mi sutra.
Autobus... do Istočnog puta.
Nemoj usput da se izgubiš.
Autobus do Istočnog puta.
I onda...
Volim te.
Laku noć.
Hvala ti što si me dopratio do kuće.
Ovo je stvarno dosadno, Brant. - Ne budi nestrpljiv, Hristijane.
Čekaj dok je vidiš. Finiju štrudlicu nisi video.
Stvarno najbolja, tipična Francuskinja i vrlo...
Pa... dobro bi mi došla štrudla, Brant, ali smo ovde...
da... dva sata.
Biti Francuz znači kasniti. - Dva sata.
To je deo njihovog šarma. Nadam se da će doći pre no što budem mrtav pijan da ih prepoznam.
Fransoaz! Naravno da su ljudi Nemci ali nisu svi Nemci svinje!
Nisu? - Obećavam ti, jedno piće.
Sigurno samo jedno piće, onda idemo.
Neću da me vide sa neprijateljem. Ne želim da me prebiju komšije.
Neću dobro izgledati obrijane glave.
Fransoaz, molim te. Molim te!
U redu, ići ću. Ali ne zbog tvojih argumenata već zato što sam radoznala.
Da osmotrim jednog od tih supermena. Gradska sam devojka i nisam videla svinju izbliza.
Hajde.
Evo ih.
Ah! Ipak ste došle. Da ne izgledaš tako lepo, dobro bih te pljesnuo.
Možda bi mi se svidelo. - Kasnije možemo o tome.
Baš lepo što si došla, Fransoaz.
Dozvoli da ti predstavim poručnika Disla. Ovo je Fransoaz.
Očaran sam što sam vas upoznao.
Žao mi je ali to je sve što znam od francuskog. - U redu je.
Zato što ste jedini Nemac koga sam upoznala i verovatno jedini koga želim da upoznam.
A ovo je moja mala Simon.
Zadovoljstvo mi je. Žao mi je što smo malo zakasnile.
Vidiš? Nisam li ti rekao da su vredne čekanja?
Hoćete li sesti? - Kako ste galantni.
Jeste li uvek tako smeli kao sa damama?
Da, uvek, ako su dame.
Upozoravam vas, neka vas ne zavara ovaj arijevski šarm.
On je najpoznatiji srcolomac u austrijskim Alpima.
Recite mi, poručniče, koliko ste sredili francuskih dama?
Pa, mislim da nisam dovoljno pametan da to uradim,
ali možda ako budem služio neko vreme u Francuskoj, možda naučim... uz vašu pomoć.
Zbunjena sam. Mislila sam da ste vi ovde da nas nešto naučite.
Kako da budemo visoki i plavi i čisti i efikasni.
Možda da niste Francuskinja a da ja nisam Nemac nego da smo jednostavno Evropljani,
mogli bismo... nešto da naučimo jedno od drugog, zar ne?
Ujedinjena Evropa. Naravno, kako sam glupa.
Toliko ste nas očarali da sam zaboravila da ste idealisti.
Oh, zna li neko dobar, masan vic?
Začepi, Fransoaz.
Vise les fridolins derriere.
Koliko nas planirate da ubijete u ime vašeg zlatnog plana?
Ako nema ujedinjenja, nastavićemo da se međusobno ubijamo.
Čujte, znam restoran na Monmartru koji ima divnu baštu. Hoćemo li da idemo?
Da. Možemo tamo da odgovorimo na istorijska pitanja i ne treba nam da budemo uhapšeni.
Ne, čekajte. Htela bih da znam...
Koliko ste francuskih života lično priložili tom Vagnerovskom snu.
Vidi, ovo više nije smešno. Idemo. - Pusti me!
Hoću odgovor od ovog Švabe. - Fransoaz!
Koliko ste Francuza ubili?
Nikoga nisam ubio.
Nikoga.
Ali ako treba da žrtvujem nekoliko života za mir... učiniću to.
Da.
Čak i ako jedan od njih bude moj.
Sada sam videla svinju izbliza.
Hvala vam na vinu.
Ti si kompletna ludača!
Fransoaz... - Ostavi me na miru!
Završićeš u zatvoru.
Kristijane...
Laku noć, Simon. Hvala vam.
Tako mi je žao. Stvarno.
Laku noć, Fransoaz.
Poručniče.
Žao mi je. Nije trebalo da napravim takvu scenu.
Ne, ne... - Molim vas.
Muž mi je ubijen... 1940, u Belgiji.
I sva ta priča o žrtvovanju života da bi se postigao mir
za mene nema nikakvog smisla.
Jedini put ka miru je da prestanemo da se ubijamo.
Razmišljam o tome...
1000 puta na dan.
I ja... volela bih da mi to izgleda tako jednostavno.
Mogu li dobiti još jednu čašu vina?
Da, naravno.
Ovo je moja kuća.
Ovde stanujem.
Mislim da neću...
pokušati da ti kažem kako mi je divno... bilo ovo veče.
Ali bih veoma voleo da te ponovo vidim.
Još uvek si osvajač.
Mladi, zlatni Bog rata.
Možda...
kada zlata malo nestane...
Laku noć.
To je jedan od rizika koje imaš kada imaš ćerku.
Jednoga dana će ti prići i reći "Volim ga. Hoću da se udam za njega."
A-ha. To je jedan od rizika.
Ali, ti mi ranije nisi ništa rekla o tom čoveku.
Oh, on je... nežan i pametan.
On nije samo muškarac, on je dečak.
I siromašan.
Piše mi svakog dana, čak i kada se svake večeri viđamo u Njujorku.
I sam je.
On je Jevrejin, oče.
Oče, ovo je Noa.
Kako ste? - Kako ste, gospodine?
Pa, čini mi se da bismo g. Akerman i ja mogli malo da popričamo.
Naravno, gospodine.
Zašto ne dovršiš kafu, Houp? Nećemo dugo.
Ovo pripada Džeku Maršalu.
Išao sam u školu sa njegovim ocem. Moj otac sa njegovim ocem.
Advokatska kancelarija Virdžila Smita.
Jedan od njegovih ljudi je uradio papire kada su pripojili ovaj grad. 1750.
Pa, izgleda da će biti lep dan.
Ovo je porodična parcela. Sedam generacija Ploumenovih je ovde.
Houpina mati, takođe.
Ovde je škola. - G. Ploumen, hm...
Ja nemam... porodičnu parcelu. Ja nemam porodicu.
Zarađujem 35 $ nedeljno i ja sam 1A na regrutaciji.
Ali ja volim Houp.
I voleću je čitavog života.
Činiš strašnu stvar - teraš čoveka da preispita svoje principe.
Molim Boga da se okreneš, uđeš u autobus i nikada više ne vidiš Houp.
Ali ti to nećeš uraditi.
Zar ne?
Nisam ni mislio da hoćeš.
Da je iko iz grada zaprosio Houp, rekao bih "Dođi kod nas."
"Imaćemo ćurku za večeru."
Nisam do sada upoznao Jevrejina.
Vi čitavog života razmišljate na određeni način.
Neko vas prodrma a vi morate da se preispitate.
Na to si me ti naveo i nisi mi drag zbog toga.
Baš sam pričao g. Akermanu da ćemo imati ćurku za večeru.
Hvala ti.
Ako ne otvorite vrata, moraćemo da provalimo.
Je li ideja štaba da se snimi ova prijateljska poseta?
Da.
Ne možemo više da čekamo.
Kraus, Faber.
Gđa Brene? - Da, ja sam.
Gde je Marsel Brene? - O, gospodine, volela bih da znam.
Dečak ima 16 godina.
Pola dana ne znamo gde je, uopšte ne dolazi kući.
Kraus. Ovde. Faber.
Marsel! G., pustite me da prođem!
Kraus, vodi dečaka dole!
Biće u redu.
Neće mu ništa biti. Obećavam. Dajem vam reč da neće biti povređen.
Jednostavno mora izvršiti svoju radnu obavezu.
Žao mi je.
Napred!
Zatražio bih premeštaj, gospodine.
Zašto?
Mislim da ne mogu... da obavljam ovaj posao.
Mislite da niste dorasli ovom poslu?
Ne, ne verujem u hapšenje dece, gospodine.
Proveo sam 4 godine u Špandauu, dve godine na vojnoj akademiji.
Trebao bih da sam u Rusiji.
Ali sam ovde.
I ostaću ovde dok mi ne narede da idem negde drugde.
Tako ćete i vi.
Kada vam polazi voz za Berlin?
Da. Uh, u 12:30, gospodine.
Ovde su vaši papiri za odsustvo.
Hteo bih da mi učinite uslugu dok ste u Berlinu.
Šta je to bilo? - O, ne znam. To je Gestapo.
Prvi poručniče!
Poručniče!
Zatvorite vrata!
Znate li gde ste?
Znate li ko ste?
Odgovorite mi!
Da, gospodine.
Onda prestanite da budete dete! Zar niste znali da ste onda kada ste postali vojnik
pristali na ubijanje u svim oblicima?
Mislim da nije moguće ispraviti tu reč u podrumu policijske stanice.
Nije važno u šta vi verujete.
U borbenim uslovima mogu vas streljati zbog onoga što ste upravo uradili.
I hoću.
Nemačka armija je nepobediva zato što je to vojska koja sluša naređenja.
Svako naređenje, bez obzira koliko je neprijatno.
Ne mogu... - Ćutite!
Nema sentimentalista, individualista.
Nećete imati budućnost u njoj ako to ne shvatite.
Možda uopšte nećete imati budućnost ako se tome suprotstavite.
Teško mi je što vam ovo govorim jer imate dobar dosije. Bićete kreativan vojnik
kada sve ovo shvatite... kada prestanete da razmišljate.
Pa... za sada ćemo ovo zaboraviti.
Sad... kao što rekoh, hteo bih da mi učinite uslugu. Obezbedio sam komad čipke.
Veoma lepa. Crna, za moju ženu.
Nadao sam se da ću joj je lično dati ali sam neophodan ovde.
I pošto ja ne mogu, hteo bih da joj vi na odsustvu u Berlinu to odnesete.
Da, gospodine.
Isporučite joj moje najnežnije pozdrave.
Možete reći da stalno mislim na nju.
Adresa je na paketu.
Uživajte u odsustvu.
Dolazim.
Dolazim!
Gđu Hardenberg, molim. - Da?
Ja sam poručnik Disl iz čete vašeg muža
a ovo... je poklon od kapetana Hardenberga.
Pa, uđite.
O, da, naravno. Vi ste onaj ozbiljni.
Na slici. Sa kapetanom.
O, da, ispred crkve? - Da.
Da. - Kako ste?
Drago mi je.
Pisao mi je da dolazite u Berlin.
Ako išta mogu da uradim za vas... i tome slično.
Pa, to je jako ljubazno od kapetana.
Molim vas, sedite. - Hvala vam.
Raskomotite se.
Šta biste popili?
Možda vas ometam. Upravo ste se spremali da izađete, zar ne?
Samo sa generalom. Reći ću mu da me čeka zbog poručnika.
Pa, u tom slučaju, ja... - Votku? ***
Da, odlično. - Imam neku, direktno iz Ukrajine.
I, kako je kapetan?
O, on je dobro. Zamolio me je da vam isporučim njegove... najnežnije pozdrave
i kažem vam da neprestano misli na vas.
To je vrlo pažljivo s njegove strane.
Hvala vam.
I, hm, kako je veseli Pariz?
Pa, uh... veseli Pariz nije tako veseo.
O, šteta.
Gde ste odseli?
Uh... zapravo, nemam smeštaj.
Uvidećete da je nemoguće naći hotelsku sobu.
Možda nešto mogu da učinim za vas u Adelon hotelu.
O, to bi bilo divno. Hvala vam.
Izvinite me. - Oh.
U redu, Franc. Reci mu da odmah silazim.
Žurite li negde?
Uh...
Ne.
Onda ostanite. Neću dugo.
Hoću da razgovaram sa vama o kapetanu. Hoćete li?
Da.
Divno.
Uzmite još jedno piće, poručniče. Uzmite malo kavijara. Saznajte kako se pati u pozadini.
Do viđenja. - Do viđenja.
Žao mi je. - Ne, ne.
Ne ustručavajte se.
Nadam se da vam nije bilo previše dosadno.
Ne.
Nije mi uopšte bilo dosadno. Zapravo, pronašao sam... divnog drugara.
Zar mi nećete ponuditi piće?
Oh. Naravno.
Nudim vam piće.
O, ovo je previše.
Dovoljno.
Moglo je biti veoma zanimljivo veče za vojnika na odsustvu.
Pa, ja sam, uh...
Ja nisam vojnik, ja sam...
policajac.
I nije vam to zanimljivo?
Razvedrite se.
Stvari mogu biti drugačije.
Imam prijatelja u Romelovom štabu. Možda može da pomogne.
Čekajte.
Vi...
Vi to možete? Možete da sredite... vojni premeštaj?
Uz mali napor.
Kakve su devojke u Parizu? - Oh...
Francuzi.
Patriotski nastrojeni.
Dobrodošao u Nemačku, vojniče.
Daj mi cigaretu, molim te. - Hm?
Na stou.
'Jutro. - 'Jutro.
Čujem da vam šou odlično ide. - Prava breskvica. Brendi i sodu.
Da, gospodine.
Možeš to sebi da priuštiš?
Šta je bilo? - Ništa.
Hajde, Majkl. Obično možeš da isfoliraš strastven poljubac u vreme ručka.
Nešto je puklo u Vašingtonu i moram na obuku.
C, c, c...
Trebalo je da idem sutra ali mogu i sada da idem.
Žao mi je.
To je već bolje. Zašto ne uzmeš slobodno popodne?
O, ne mogu, Majkl.
Ministarstvo propagande može bez tebe mog poslednjeg popodneva.
Videćemo se večeras. - Reci im da si angažovana na pokretu trupa.
Stvarno, Majkl, ne mogu. - Kuća časti.
Ovo je poslednji konjak. - Kladim se da ga u Italiji još uvek imaju dovoljno.
Došao sam ovamo 1924, gospodine. Ne znam ništa više o Italiji.
To je bilo nepotrebno. - Ne mislim tako.
Margaret, šta hoćeš od mene?
Hoću da se ponašaš kao muškarac.
Hoću da budem ponosna na tebe, na način na koji je Houp ponosna na Noa.
Hoćeš da me upucaju. Čitao sam knjige. Znam da ćemo za 10 godina
biti veliki prijatelji sa Nemcima i Japancima. Biću prilično ozlojeđen što sam ubijen.
Vidi, Majkl, ne želim da te pogode.
Nisam... nisam marila što hoćeš da pobegneš od vojske.
Hoću samo da prestaneš da se pretvaraš kako misliš da je to u redu.
To je sve? - Ne.
Želim da odemo negde i venčamo se.
Sada?
A-ha. - Vidi, dušo, volim te.
Ali, danas? Gledala si suviše ratnih filmova.
Znači, nećeš? - Mogu godinama biti odsutan.
Poslednja šansa, Majkl.
Dušo, ne budi luckasta.
Umalo da zaboravim. Ministarstvo me šalje preko okeana.
Htela sam to večeras da ti kažem.
O! Zdravo, gđo. Akerman, g. Akerman. - Zdravo.
Jutros ste poranili. - Da, jesmo.
Oh, danas je dan, a? - Da, jeste.
Evo. Daće vam hrabrost. Smiruje nerve.
Ispijte ga. Puno je kajmaka.
Homogenizovano.
Dobro je, zar ne? - Da, jeste.
Pijem 2 litra dnevno. Održava me mladim. Pa, moram da krenem.
Srećno. - Hvala.
Oh, dobar je ukus tvojih usana.
Volim te.
IZA BRITANSKIH LINIJA U SEVERNOJ AFRICI
Spreman si? - Da.
Kraus! Kraus!
Da.
Svi su spremni, gospodine.
U redu, poručniče.
Sada!
Mogu li da predložim da sačekamo, gospodine? - Da čekamo? Zašto?
Iza vas, gospodine. Sunce će uskoro izaći, da?
A kada izađe i bije im u oči, njihove puške biće potpuno neuoptrebljive.
Divna ideja.
Čekaćemo.
Minobacač.
Puškomitraljezi.
Pucaj, brzo!
Levo, deset!
Nazad, deset!
Kraus! Levo!
U redu! Obustavi vatru!
Kraus!
Nisam dao naređenje da se obustavi vatra. Šta to radite, poručniče?
Puškomitraljezi će nastaviti da kose područje narednih 60 sekundi!
Pali!
Ubijte sve ranjenike.
Nemojte nikoga ostaviti u životu.
Ne možemo imati zarobljenike.
Naše kretanje ne sme biti otkriveno.
Ovi ranjenici nas mogu odati i njihovi avioni biće nad nama pre nego što se vratimo.
Onda je svo naše izviđanje... uzaludno.
Nastavite.
Ubij ga.
To je naređenje.
U redu, momci!
Pažnja!
Voljno.
Pripremi se za inspekciju.
Osma opšta naredba? - Dati uzbunu u slučaju požara ili nereda.
Skini taj osmeh sa lica, Vitakeru.
Nisi sada na Brodveju, ti si vojnik u armiji Sedinjenih Država.
Rasturi krevet ovoga čoveka.
Ovo nije Astor hotel, Vitakeru. Služavka ovde na ulazi.
Dva dodatna požarstva.
Da pogledamo unutar tog sanduka, vojniče.
Ovo nije njujorška biblioteka, vojniče.
Znam ovu knjigu. To je prljava knjiga. Vojsku nije briga šta čitaš ali mene jeste.
Reši je se. Gledaj pravo.
U redu, vojniče.
Ovaj prozor uopšte nije očišćen. Čitava baraka nije vojnička.
Naredniče, ove prostorije nisu spremne za inspekciju. Pripremite ih.
Naučićete da ako ima jedan aljkav vojnik, na vama je da ga naučite da bude čist.
Ovom vodu ukinut je izlaz za vikend.
Zar ne mislite da je kažnjavanje voda... - Ne, poručniče, ne mislim.
Da, gospodine.
Odmor.
U redu, Akermane.
Odradio si svoje. Sada ću te ja uzeti pod svoje.
Ovo nije oronula kuća u Bronksu. - Stanite malo...
Drži usta zatvorena. Kad budem hteo da pričaš, postaviću ti pitanje.
Odgovaraćeš sa 'da' ili 'ne.' To je naređenje.
A sada... lekcija br. 1 počinje.
Akermane, pronađi kofu.
Znaš šta? Opraćeš svaki prozor u ovoj baraci.
Praćeš ih dok ne budu čisti. Kao sunce.
To je naređenje. Miči se.
Deli karte.
Idemo.
Ni par na stou.
Evo maminog pomoćnika.
Zdravo. - Zdravo.
Jesi li se proveo?
Hej, Kauli, ti sve znaš.
Ko je naš ambasador u Njujorku?
Nemamo ga. Ne priznajemo ga.
Opusti se. Dosadiće im.
Zar Njujork već nije deo SAD? - Ne.
Kojim jezikom tamo govore? - Jezik? Pričaju rukama.
Otkud onda Akerman govori engleski? - On je špijun.
Hej, niste bili fer prema Akermanu. Žao mi ga je.
O, naravno! - Jeste, stvarno.
Vidi koju bi lovu mog'o da uzme prodajući švercovane gume da nije u vojsci.
Zaboravi.
Hej, Akermane, kako to da si u službi?
Nije imao uticaja na komisiju. Oni su svi Irci.
Koliko ulažeš? - Koliko imamo?
Šta ti kaže Houp?
Houp? Dobro je, poslednji put...
Šta je bilo? - O, sad sam se sredio. Sredio sam se.
Njen rođendan.
Imam ušteđenih 20 $ a ne mogu ni do radnje.
Možda možeš nešto da nađeš u kantini. Hajde, idem sa tobom.
Dobra ideja.
Moja banka.
Ko igra?
Noa. Pozajmiću ti 20.
Idemo.
Imaš li olovku?
Noa, zaboravi. Da sam na tvom mestu...
Nisi.
Hej, zar nećeš da jedeš?
Pročitaj ovo.
Hoćeš li da budeš moj sekundant?
Kakav sekundant? - Hoću da sve bude korektno,
a ne bih sebi poverio organizaciju. Mogu da izgubim prisebnost.
Jesi li sišao s uma? Ovo su 4 najkrupnija momka u četi.
Pa?
Koliko si težak? - Nije važno.
61 kg.
Vidi, oni te čepaju jer si ih priterao uz zid.
Hoćeš li organizovati raspored?
U redu. Ako ne želiš da pomogneš, nemoj. - Koji raspored?
Hoćeš da se borim sa svom četvoricom za jedno veče?
Ti si lud.
Ne želim ništa da imam s tim. Uzmi. Uzmi!
U redu, Doneli, ispao si frajer. - Dobar udarac.
Hajde, častim te pivom. - Ko bi rekao?
Mala propalica mi je raskrvarila nos!
Pa, sam si tražio.
Nauči ga malo boksu. - Hajde, Burnekeru, dovrši ga!
O! O, pogledaj. - Završi s tim.
Hajde, Burnekeru. - Udari ga. Hajde.
Ok, Burnekeru, obori ga na leđa. - Nemoj ga ubiti. Bar, ne još.
Sredi to tako da ne moramo više da se borimo. Hajde.
Hajde, drži ga uspravno, pada. Pazi sad.
To ćete naučiti da održavaš prozore. - Daj mu onaj jedan- dva, Burnekeru.
Oh, vidi... vidi...
Dečko, vidi. Padni, dečko, padni.
Hajde, dovrši ga.
Da, Vitakeru? - Siguran sam da niste u to upućeni, kapetane,
ali redov Akerman je gadno pretučen tukući se sa najkrupnijim u četi.
Da?
Ozbiljno je povređen, siguran sam da ćete sada, kada znate, to zaustaviti.
Potpuno si u pravu, Vitakeru. Da sam znao, zaustavio bih. Bio bih dužan da to učinim.
Ali, eto, ja to ne znam. - Sada znate, gospodine.
Šta je sa tobom? Akerman nije jedan od tih bogatih producenata
kojima se uvlačiš. On je samo džukac. Urazumi se.
Mislim da morate to da zaustavite, gospodine.
Znaš, pukovniku je van kanala telefonirano u vezi tebe iz Vašingtona.
Potpuno van kanala.
Da te prebaci u Specijalnu službu u Londonu.
Na meni je da odobrim to ili ne odobrim.
Još uvek mislim da morate to da zaustavite, gospodine.
Znam da pukovnik bi.
U redu, Vitakeru. Nacrtaću ti.
Ako odeš do pukovnika nećeš dobiti svoj premeštaj.
I moraćeš da budeš 5 puta veći vojnik od bilo koga da bi preživeo.
Sada se gubi.
Riket.
Reši ga se. Danas.
Prosledi njegove papire. - Da, gospodine.
Nadam se da si zadovoljan. Ovo je treće prebijanje za redom.
Skoro sam ga imao.
Kako je izgledao? - Ko? Kouli?
Da. - Bolje nego ti.
Šta pokušavaš da dokažeš?
Ništa. - Zašto pokušavaš da se ubiješ?
Volim da se borim.
Dojadilo mi je da te gledam kako prosipaš mozak.
Vidi, ako se budeš borio protiv Brejlsforda, sam si.
Žao mi je. - U redu je.
Majkl, mogu da prebijem Brejlsforda. - Nije me briga.
Važno mi je. To je poslednja borba.
Poludeo si od čitave ove stvari. - Možda.
O, ljudi, izvinite. - Da, poručniče?
Hteo bih da govorim sa Akermanom. - Naravno, gospodine.
Bićeš tu negde?
A-ha.
Cigaretu?
Hvala.
Oh. Izvini.
Akermane, čitao sam bolnički dnevnik.
Ti si naj... skloniji nezgodama u čitavoj pešadiji Sedinjenih Država.
Nepažljiv sam, gospodine.
Subotom uveče u gradu, ti si nepažljiv.
Svake subote uveče. Tokom nedelje, ti si na najtežim preprekama u kasarni.
Bez stajanja na žulj. Zašto ne bi bio iskren sa mnom?
Znam da se boriš. Mislim da znam zašto.
Ovo je nešto čime pukovnik treba da se pozabavi.
Samo mi reci jednu reč.
Osim toga, prebijen si. Nisi nam takav od koristi.
Cenim to, poručniče. Hvala vam. Ali, to je moja stvar.
Vitaker? - Da.
Svuda te tražim. Upravo je stiglo naređenje za tebe.
Imaš 40 minuta da stigneš na voz za Vašington.
Hvala.
Tvoj je, bolničaru.
Nemoj da padneš! Nemoj da padneš!
Nemoj da padneš!
Hajde.
Ne diraj to.
Ući će ti prašina.
Mir- no!
Pažnja, prozivka. Abot. - Ovde.
Akaro. - Ovde.
Akerman.
Akerman!
Je li neko od vas video Akermana?
Abot, je li Akerman sinoć spavao u svom krevetu?
Ne znam, gospodine. Nisam zapazio.
Doneli, je li?
Gledaj pravo.
Onda, Doneli?
Ne znam, gospodine. On je na suprotnom kraju barake.
Upozoravam vas, ljudi, hoću direktan odgovor od sledećeg vojnika.
Kauli!
Ne, gospodine.
Nije.
Niko ne dezertira iz ove jedinice!
Kada ga nađu, neću ga na ogradi, hoću ga upravo ovde.
Moj je. - Da, gospodine.
Gospodo.
Molim vas za pažnju.
Počinje brifing.
Gospodo, preći ću direktno na stvar.
Čuli ste glasine da nam se pogoršava položaj.
Tačno je.
Veruje se da se američka flota neverovatne snage približava Tunisu
da bi nas napala sa leđa. Britanci se spremaju za masivan frontalni napad.
Otpor u Staljingradu iscrpeo je naše zalihe goriva i municije
u neočekivanoj meri.
Zbog toga se moramo pripremiti za proboj.
Za sada, ovo je informacija samo za vas.
Vazdušni napad!
Voljno.
Dovraga, ostani budan! - Budan sam.
Ostani takav! Pričaj sa mnom!
Potrudi se da ne zaspiš.
Šta hoćeš da kažem?
Bilo šta. Samo pričaj!
U redu.
Koliko... koliko još moramo da idemo?
Otprilike... još 400 kilometara.
Sedam sati.
Mislim da moram da spavam.
Ako budeš spavao, probudićeš se u britanskom logoru. Hajde! Pričaj!
Voleo bih da sam bio u planinama,
gde je tako prijatno i mirno na snegu.
Tako je divno osećati vetar na licu.
Čisto i lepo.
I volim miris dima zimi
koji potiče od drveta... u kaminu.
Pričaj o nečemu drugom! Pričaj o ženama!
Žene! Žene!
Imam devojku Francuskinju, Fransoaz, mislim da mogu da je zavolim.
Je li bila lepa? - Da, bila je lepa.
Voleo bih da sam sa njom
a ne na ovom motociklu
zato što... što mi je muka od Afrike.
I muka mi je od velike nemačke armije.
Muka mi je od vršenja dužnosti! - Trebalo bi da te ubijem.
Šta?
Rekao sam da bih trebao da te ubijem! Morao bih sada da te ubijem!
Bolje prvo nauči da voziš ovo.
Uništićeš nas! Ljudi kao ti truju armiju.
Slabite disciplinu, malo danas, malo sutra i uskoro niste ništa!
Uopšte niste u stanju da se borite! Trebalo je da te ubijem!
Je l', zašto me onda ne ubiješ? - Jer sam bio idiot!
Da! Priznaješ da si... još uvek zaražen
čestitim ljudskim osećanjima.
O, umukni! - I, mrziš to u sebi, zar ne?
Umukni! Umukni! - Mrziš što...
Zdravo.
Želim da te poljubim.
Zašto mi nisi rekao?
Nisam mogao.
Osim toga, postoji zakon protiv skrivanja dezertera.
Ti nisi dezerter. Vojni advokat mi je rekao da si se sam predao.
Jesi li dobro?
Da.
Noa...
znaš li šta traže da uradim?
Naravno. Naravno.
Advokat kaže da ako se vratiš u svoju staru jedinicu,
nećeš ići u zatvor.
A-ha.
Ne pokušavam da ti kažem šta da uradiš. Uradi ono što moraš.
Ustani.
Dušo! Koliko ima?
Šta? - Koliko ima?
Pet meseci. - Pet meseci!
Što mi nisi rekla?
Mislim da sam mogla da ti pišem. Ja... moram ovo sama da rešim.
Doktor kaže da treba neko vreme da ostenem u krevetu.
I jesam.
Mislim da ti zato nisam pisala.
Htela sam da se uverim da će to biti u redu.
Ne želim da ovo na bilo koji način utiče na tebe.
Da li ti je drago?
To je divno.
Apsolutno... divno.
Vreme je isteklo.
Ne brini za mene. Vraćam se kući. Nemoj uopšte da brineš.
Nisam zabrinut.
Možeš li da zamisliš?
Slušaj.
Idi kod advokata i reci mu da ću ići... bilo gde da hoće da me pošalju.
U redu, vojniče. - Važi?
Volim te.
Ne samo da si sramota, već su i tvoji postupci
ocrnili ovu jedinicu i mene lično.
Pobrinuću se da se ukloni to crnilo.
Napraviću vojnika od tebe makar morao da te prepolovim da bih to učinio.
Da, gospodine.
Ukinuti su ti izlasci. Bićeš požarni svakog dana do iduće nedelje.
Takođe, imaćeš isti krevet i iste ljude oko sebe.
Moraćeš da se pobrineš da ne budeš uzrok bilo kakvim njihovim kaznama.
Da, gospodine.
Sad se gubi odavde. Ne želim da te više vidim ovde.
Da, gospodine. Hvala, gospodine.
Kapetane. - Da?
Ovde major Prajs. Pukovnik traži da se odmah javite u njegovu kancelariju.
Odmah dolazim, majore.
Hteli ste da me vidite, gospodine?
Ima raznih oficira koje imamo u ratu.
Ljudi kao Grin, Emerson... i nekoliko oficira kao vi.
Na sreću, samo nekoliko kao vi.
Ponekad vas otkrijemo. Ponekad, ne.
U vašem slučaju, imali smo sreće.
Upravo sam završio istragu oko razloga za ponašanje redova Akermana.
Gospodine, mogu da objasnim. Vidite... - Nadam se da možete.
Čitaću vam optužbe koje će biti pokrenute protiv vas pred vojnim sudom.
"Pomenuti oficir je svesno maltretirao redova Nou Akermana
određujući masovne kazne čitavoj jedinici kao sredstvo da se on disciplinuje."
"Namerno i uz saznanje dozvoljavajući divljačko prebijanje nad njim
od strane pripadnika njegove jedinice."
"Zbog pokušaja ucene redova Majkla Vitakera koji je stao na njegovu stranu."
Hoćete li da nastavim?
I mislio sam da nećete. Optužnica protiv vas je prioritet
i... zvanično vam je uručujem.
Hej! Hej, vi, momci, mislim da sam upravo video duha.
Ništa ne vidim.
Mislim da je to Akerman. - Ti si lud. Akerman je u Njujorku, uživa.
To je neko ko izgleda kao Akerman. - Niko ne izgleda kao Akerman.
U redu, momci, napravite mesta za još jednog. Upravo sam našao naivčinu sa 20 $.
Hajde, ko ulaže?
Pet? Nisi normalan.
Dobro jutro. - Dobro jutro, kapetane. Mogu li vam pomoći?
Da. Imate li kapetana Hardenburga na ovom odeljenju?
Da, ovde je. - Mogu li da ga vidim?
Jeste li vi njegov prijatelj? - Jesam.
Dobro. On je tamo unutra. Uđite. - Hvala.
Kapetan Hardenburg? - Jesi li to ti, Disl?
Da, gospodine. Upravo su me pustili iz bolnice i došao sam da se pozdravim.
Lepo od tebe.
Pa, osećate li se išta bolje, gospodine? - Da.
Svakim danom sve bolje. - Dobro.
Ali su mi rekli da ću biti ovde još 6 meseci.
Šest meseci? Žao mi je što će biti tako dugo.
Zašto vam je žao?
To mi daje priliku da mislim na budućnost.
Planiram da se bavim politikom.
O, da.
Moje lice biće podsetnik šta sam dao za otadžbinu.
To će mi dobro poslužiti... kod naše publike na javnim mitinzima.
Pa...
Znate, gospodine, da... čine izvanredne stvari u današnje vreme sa...
Da, izvanredne. Izvanredne.
Staklene oči, plastični nosevi.
Rekonstruisane jagodice.
Pisao sam Grečen o tim detaljima, da je pripremim
i uverava me da je ponosna na mene i da to nema veze.
Grečen... je ime moje supruge.
Da, znam.
Kako znate?
A, da, uručili ste paket.
Ona je veoma privlačna. Zar ne?
Da, gospodine, veoma je privlačna.
Biće vrlo korisna za moju karijeru.
Ono što želim da uradite za mene je... da je ponovo posetite,
da je ubedite.
Znam da mnogo tražim,
da tražim od čoveka da govori njegovoj ženi pod ovim okolnostima
ali želim da čuje sa strane da sam... izlečiv.
Da, Biće mi drago da to učinim.
Hvala ti. Hvala ti, Disl.
A sad...
priđi bliže.
Da, gospodine.
Jesi li sam?
Da, osim što... - Da, da. U redu je.
Imam još jednu molbu.
Hoću da mi doneseš bajonet.
Bajonet? - Da, da. Bajonet.
Mislim... - Šta je s tobom?
Ne za mene.
Za njega.
Nema ruke. Niti bilo šta drugo.
Želi da umre. Obećao sam mu.
Šapuće mi kada smo sami.
A može i da čuje.
On je časovničar... u Nirnbergu.
Stručnjak za štoperice.
Ima troje dece. I želi da umre.
Gde mi je ruka?
Otprilike iznad njegovog srca.
Dobro.
Tu ću staviti bajonet.
Vežbali smo to svake noći, nedelju dana.
Vrati se večeras sa bajonetom.
Disl, hoćeš li mi doneti bajonet?
Da, gospodine.
Zbogom, Disl.
Zbogom, gospodine.
Da?
Ovde, uh, Hristijan Disl.
Ko?
Kristijan Disl.
Zdravo.
Oh. Poručnik.
Da. - Uđi.
Kako si?
Dobro sam. A ti?
Oprosti mi. Mora da užasno izgledam ali nisam spavala tolike nedelje.
Imamo tako puno vazdušnih napada.
Uđi. Izvini me.
Dolaze ovamo dva, tri puta za veče.
Ne možeš zamisliti kako je.
Vojnici na frontu bi štrajkovali pod ovim uslovima.
Stvarno mislim. Nema grejanja, nema svetla.
O, da.
Setila sam se. Sedi.
Hvala.
Jesi li doneo neku hranu iz Rusije?
Afrika. - Naravno. Jedinica moga muža.
Da.
Sve što mi je ostalo je nešto kumina.
Ne, ne. Hvala.
Imate li vesti od muža?
Ubio se.
Šta? - Ubio se.
Bajonetom.
Imam negde pismo.
Molio me je da dođem ovde i govorim umesto njega.
Možda je ovako bolje.
Hteo je da se vrati ovamo.
Normalno, nisam ga ohrabrivala.
Provela sam čitavu noć sastavljajući najtaktičnije pismo.
Rekla sam mu, naravno, da bi mu bilo bolje u nekoj bolnici za veterane.
Šta to radiš? Zaboga, Kristijane, budi realan.
Postajete sve čudniji i čudniji.
Ostani još malo.
Možda nađem neku votku.
Doteraću se za tebe.
Kristijane?
Kristijane!
Brant. - Hristijane, drago mi je što te ponovo vidim!
I meni je drago, Brante.
O, ne! - Ne mogu da verujem!
Bilo je gadno, a?
Ne. Malo su nas pomerali ali, znaš, to je...
čuj, sad - šta je s tobom, da si tako blizu fronta, Brant? Šta... a?
Znaš me. Bila je greška u naredbi.
Šta radiš ovde? Jesi li stacioniran ovde?
Ne, čekam prevoz. Pokušavam da dođem do Pariza.
Hajde, častim te piće.
Vidim da si postao kapetan fotografišući. - Nečuveno. Trebalo bi da sam major.
Nemaš pojma koliko mi je drago što te vidim.
Ja ću to uzeti i donesite nam neke čaše, molim vas.
Ovde sam već 2 dana čekajući nekoga da odem do Pariza.
Čuj, šta radiš ti u Parizu, Brant? - Moj štab je tamo.
Ovo je tvoj štab - plava kosa, voli guščiju jetru?
Da, da. Ta. - Drugim rečima, nemaš naređenja?
Samo želje. - Da, da.
Vidi, Hristijane, uspeo sam da dođem do francuskog automobila.
To logično sledi. - Da, ali vidi.
Ne bi opstao ni sat pre nego što bi ga neko rekvirirao ali ti imaš borbena naređenja.
S tobom, niko neće postavljati pitanja. - Ta kola imaš ovde, samo...
Da, ovde blizu, u štali.
Pa, idemo sada, uzećemo auto. - U redu, idemo.
Zašto ne bi večerao sa mnom i Simon, a?
Veoma lepo, Brant, ali mislim da moram da se javim.
O, javi se ujutru. Treba ti odmor.
Brant, viđaš li Fransoaz? - Pa, naravno.
Sada živi sa Simon.
Živi sa Simon? - Više od mesec dana.
Brant, da li bi ti večerao sa Fransoaz i sa mnom?
Baš lepo. Biće nam drago.
Simon!
Simon?
Simon!
Simon.
Draga.
Prošla je čitava večnost.
Zdravo, Fransoaz.
Zdravo.
Uđi.
Ja sam američki oficir!
O, dragi moji prijatelji, želim da vam zahvalim za divno veče. Volim vas zbog toga.
A sada, nazdravio bih.
Zbogom, kapetane Brant iz armije Trećeg rajha.
Pijan si, dragi. Kaži laku noć.
Ne, ne, ne. Hristijan me razume.
Laku noć, kapetane Brant. Sutra ćeš se probuditi u novom životu:
Mese Brant, građanin sveta.
Zar nije smešan? Baš ima ideje.
Sedi, Simon. Sedi za trenutak.
Kristijane, ja... ja znam da ne odobravaš ali me slušaj za trenutak.
Reci mi, jesmo li civilizovana bića ili smo divlje zveri?
Ljudsko biće zna kada je poraženo i pokušava da se spase.
Kada si u vojsci, očekuje se da rizikuješ svoj život,
ali se ne očekuje da ga jednostavno odbaciš.
Na kraju krajeva,
u svakom ratu, Hristijane,
posle svih ruku i nogu koje su... raznesene,
stvarno nije važno, jer se ništa zaista ne menja.
Laku noć... dragi moj prijatelju.
Fransoaz...
budi dobra prema njemu, važi?...
jer je on najbolji od najboljih.
U redu, u redu. - Da.
Hajde.
Kristijane.
Ti...
Nećeš ga prijaviti?
Ne.
Hvala ti.
Nisi isti.
Kada si...
Kada si u rupi...
ispunjenoj tvojim sopstvenim izmetom danima,
i kada vidiš lica i tela ljudi koje si ubio,
promeniš se.
I kada si tako tamo,
kada moraš da živiš sa smrću svaki dan...
tako dugo...
moraš nešto imati ispred sebe ili ćeš poludeti.
I tako sam...
Uvek sam se plašio da...
Da sam te jednostavno izmislio.
O, ali ja sam stvarna.
Da.
Kristijane...
molim te, ostani.
Nemaš za šta da se boriš.
Nikada stvarno nije ni bilo.
Kristijane...
više nisi zlatni ratnik.
A uskoro...
bićeš još samo jedna izbeglica.
Ne odbacuj ovo.
Molim te.
Ne odbacuj ovo.
Mislim...
Mislim da sam predaleko otišao.
Fransoaz, oprosti mi. Volim te ali ja sam nemački vojnik.
U šta zuriš?
Lica generala. Ne sviđaju mi se.
Ako nešto ne podnosim
to su regrutovani ljudi sa svojom povređenom moralnom superiornošću.
Ne izgledaju kao da mogu da te vode uz zidine nemačke tvrđave.
Ne brini, dušo. Neće oni tebe voditi nikuda van londonskog bara.
Ne počinjimo to opet. - U redu.
Nastavi, draga.
Ups. Evo, dolazi još jedan veliki čovek.
Ne, ne, ne. Sedi, sedi, vojniče. Kako si, Margaret?
Dobro sam, Sem. Za sada.
Malo su poranili večeras.
Oh. Redove Vitaker volela bih da upoznaš generala Roklenda.
Sem, a? Drago mi je, gospodine.
Hvala. Dođi do bara. Povedi prijatelja.
Malo kasnije. Hvala ti, Sem.
Koliko dugo ovo traje?
Baš bi voleo da znaš. - I to general.
Uvek kritikuješ oficire.
Uvek odbijaš unapređenja. Zašto insistiraš da ostaneš redov?
Krivica, pretpostavljam. Frojd bi rekao da kažnjavam sebe
jer ostajem van borbe.
Zato što puštam Nou Akermana da se bori za mene.
Ako želiš da bude lično. - Pa, onda, stupi u nju.
Prestani da se osećaš toliko krivim. Postaje mučno.
Radije bih bio kriv nego mrtav.
Hajde, idi kod Sema.
Ako ovi priđu bliže verovatno ću se uplašiti i napraviti scenu.
Hajde, idi kod Sema!
Hajde.
Otišla bi! - Pusti me.
Ostani ovde.
Šta pokušavaš, da pogineš?
Generale, hoćete li da mi učinite nešto?
Hoćete li?
Ne znam. Šta to? - Možete li da me pošaljete natrag u moju staru jedinicu?
Gde su oni? - Bore se u Normandiji.
Pa, pretpostavljam da mogu. Zašto jednostavno ne uputiš zahtev?
Ne želim toliko da čekam.
U redu.
Daj mi ime i serijski broj. - Da, gospodine.
Hvala vam, generale.
Hvala tebi.
Pa, uradio si to.
Sada smo u lisičijoj jazbini.
To si htela, zar ne? - Majkl, glupi idiote.
Nisam to htela. Ne moraš da pogineš da bi sačuvao moju ljubav.
Neću poginuti. Veruj mi, imaću najdublju jamu
i najveći šlem u čitavoj pešadiji.
Ne, nećeš. Pričaću sa njim.
Nemoj. Margaret, molim te.
Dođi ovamo.
Neka ti to bude lekcija.
Margaret, ja... moram ovo da uradim.
Znam da ću se kasnije uplašiti ali će do tad biti kasno.
Ja... ja se plašim.
Ne boj se. - Bojim se. Volela bih da nisam...
Vratiću se. Moram se vratiti. Kako drugačije da se oženim tobom?
'Jutro. - 'Jutro.
Evo ga.
Takođe, pošta može biti spora i ne želim da brineš.
Ne mogu ti reći gde sam, cenzori to ne bi voleli.
Ako nije suviše lično, možeš li da nam pročitaš?
Da.
"Slika je bila divna."
"Oduševljen sam svojom devojčicom i vidim da je dobro dete,
pravih udova, hitra uma."
"Obećavam da ću se obema vratiti čitavoga tela i duše,
bez obzira šta se desilo."
"Vratiću se da joj pričam priče pred spavanje,
da je hranim spanaćem, da je učim kako da pije mleko iz čaše."
"Da je vodim u park i govorim joj imena životinja u zoo vrtu."
"Da joj objasnim zašto ne sme da udara male dečake...
i zašto mora da voli svoju majku onoliko koliko je otac voli."
Piši mi... draga moja.
Piši mi. Piši mi, molim te.
Piši mi. Voli te...
"Noa."
Približavaju se.
Gledajte, neću pucnjavu - šta god da se desi - dok ne priđu.
O, ne. Ne pucajte. Mi smo samo artiljerijska izvidnica, znate.
Kao da čujem starog. "Momci, idite napred, vidite šta moramo da raščistimo."
"Lako je. Kao šetnja u mirno nedeljno jutro."
Šta oni rade tamo napolju u mirno nedeljno jutro?
Nazdravlje.
Majko. Majko!
Majko!
Evo, dolaze. Uperite puške u njih i počnite da nižete. Sada!
Ne gurajte se tamo!
Granata!
Nema smisla nastavljati. Pečeni smo ako ostanemo ovde.
Imamo nekoliko minuta dok se ne pregrupišu. Ko želi da pođe prvi?
Idemo u dvojkama i trojkama.
Nema potrebe da vam kažem da pazite. Onda, ko će prvi?
Gledajte, kada se probijete kroz Nemce...
Voleo bih da mogu da vam kažem gde su naše linije.
Ali... ne izlažite se dok nije neophodno.
Ne želite da vas ubiju sopstveni ljudi.
Bolje bi bilo da sada neko krene.
U redu. - Da.
I ja ću.
Šta je bilo?
U redu je. U redu je.
Ok?
Šta to radiš? - Kako to misliš? Skidaj stvari sa sebe.
Neću. Ne umem da plivam. - Ni ja ne umem da plivam.
Ne može biti suviše duboko. - Švabe su svuda oko nas.
Sedećemo ovde i čekaćemo ih. - Naši su sa druge strane.
Onog trena kad dotaknemo vodu pokokaće nas kao patke.
Umukni i skidaj opremu. - Ništa ja ne skidam.
Ne možeš da ostaneš. - Ne znam šta radite,
ali ja neću sa vama. Ludi ste. Ne umem da plivam!
Umukni! - Odlazi odavde.
Spreman sam. - Idemo. Ja ću prvi.
Postaje duboko.
Čekaj... čekaj malo. Samo ne mlataraj. Smiri se. Ok?
Drži se za mene.
Samo se drži.
Hej! Ne ovamo. Ne ovamo.
Hej! Hej! Ovamo.
Je li ozbiljno?
Ne? - Ne.
Ne pokušavaj da se pomeriš.
Hej!
Hej, vi, momci!
Prekinite! Prekinite!
Hej! Hoćete li prestati da pucate?
Mi smo četa C - četa Čarli. Samo smo nas dvojica.
I on je ranjen.
Pomozite mi!
Pomozite mi, hoćete li?
Imaš li oznake? - Naravno da ih imam.
Ime? - Akerman. 3974287.
U redu?
U redu, ne skidaj košulju. Dolazimo.
Polako. Pazite. Polako. Polako.
Hvala.
Ovde Crveni pas 4. Da, par momaka iz čete C je upravo došlo.
Akerman i, uh...
Burneker. - Burneker. Burneker je ranjen.
Akerman nema odeću. Bolje da donesete neku ovde.
Pitaj ga da li se pojavio poručnik Grin.
Šta je sa Grinom?
A-ha.
Da, čuo sam te.
Da, svi su dobro. Jedva su uspeli.
Kako je bilo tamo?
Šalju neku suvu odeću za tebe. - Našao sam neku rakiju. Ugrejaće te.
O, Majkl.
Otkud ti ovde?
Imam prijatelja koji je general. Prilična sam zverka iza linija, znaš. Obuci ovo.
Šta je bilo?
Oni su još uvek... Hej, uh...
Može li neko od vas, uh...
da pronese glas niz liniju da ne pucaju otprilike, deset, petnaest minuta?
Šta ima?
Tamo je momak koga smo ostavili.
Vernone, idi niz liniju i reci tim lakim- na- okidaču momcima
da ako vide guzicu u kanalu znaju da je jedan od naših.
Ko je tamo? - Kauli.
O, Kauli. Dobro.
Da. Osim što ne znada pliva. - Još bolje.
Vidi, ništa mu ne duguješ. Ništa.
Ne, ne dugujem.
Ti si upravo bio tamo. Ima puno drugih momaka.
Šta je sa tobom, sinko? Ti deluješ debeo i bezobrazan.
Čekaj malo. Upravo sam stigao ovde.
Osim toga, ja sam kukavica.
Kauli?
Šta hoćeš?
Hajde, idemo. - Hoćeš li me pustiti na miru?
Kauli, nije duboko.
Proklet bio, nije duboko!
Momci nas čekaju. Hajde!
Ne. Ne idem.
U redu. - Čekaj.
U redu, Noa?
Želim da govorim sa tvojim komandantom. - Da, kapetane.
Uđite, kapetane.
Da? - Pitam se imate li nešto hrane, gospodine.
Nemamo hrane. Već su nas očistili dezerteri.
Ja nisam dezerter.
Moja jedinica je prebegla, bez komande sam i nisam jeo dva dana.
Oprostite mi, kapetane. Sedite, sipajte sebi kafu.
Olakšanje je sresti još nekoga kome je ostalo osećanje discipline.
Koliko su blizu Amerikanci?
Pa, mislim da su na... ne znam... pet minuta ili pet sati.
Žao mi je, to je sve što je ostalo. - Hvala vam.
Sve je nestalo.
Pukovnici i generali... prolaze, uzimaju mi hranu iz ruku.
Odbacuju svoje uniforme.
Neverovatno. Moji ljudi takođe beže.
Ova organizacija se raspada pred mojim očima.
Žao mi je.
Jeste li povređeni?
Ne.
Vidim da ste imali teške trenutke.
I ja sam.
Imam i svoje rane, čak i ako se ne vide.
Voditi koncentracioni logor nije zabava.
Sa svim gasnim komorama, doktorima sa njihovim eksperimentima.
Imam kvotu za istrebljenje od 1500 ljudi na dan.
Jevreji, Poljaci, Rusi, Francuzi. Politički zatvorenici.
A imam samo 260 ljudi da to uradim.
Snašao sam se. Onda šalju memorandume, inspektore - trče, viču.
U Aušvicu ubijaju 20,000 na dan.
Znam ko je to. Opet Berlin.
Četvrti put danas.
Da?
Da.
Veoma blizu. Nekoliko milja.
Rekao sam vam. U redu, nisam vama rekao. Rekao sam onome, ko god da je zvao.
Ostalo mi je još 10 ljudi. Kako mogu da pobijem sve u kampu?
Zar ne razumete? Oprema ne radi. Ništa ne radi.
Briga me šta rade u Buhenvaldu! Ovde sam sam i nemam personala!
Znate li šta je ovo, ovaj poziv? Žele da ubijem svakog čoveka, ženu i dete
u logoru, pre nego što Amerikanci stignu ovde.
Šest hiljada ljudi.
I čovek koji traži od mene da to uradim... taj isti će šetati ulicama, slobodan.
I doći će mu Amerikanci, Rusi, i on će reći
"Nikada nisam čuo za koncentracione logore."
Reći će da nacionalna politika nije bila da se ubije 12 miliona ljudi - SS je to izmislio.
Niko u vladi nikada nije čuo za to.
Ja ću biti ovde, pokušavajući da objasnim to Amerikancima.
Znate, Amerikanci možda neće razumeti ono što budu videli ovde.
Oni možda neće znati da nemački oficir - naša vrsta oficira -
radi ono što mu se naredi.
Pa...
Mi bar znamo... šta je važno.
Hrabrost da se ostane i suoči sa neprijateljem i čast da se može reći
"Izvršio sam svoju dužnost prema otadžbini."
Šta je bilo?
Bože moj...
Kapetane, ovo je gradonačelnik grada kroz koji smo prošli na putu dovde.
Kaže da može poslati gomilu civila da nam pomognu.
Kao što sam govorio naredniku, čuli smo da su neki od vaših generala
i novinara na putu ovamo.
Mogu vam obezbediti moje sugrađane koji vam mogu pomoći da očistite ovo mesto tako...
Da?
Izvinite.
Zovem se Džozef Silverson. Ja sam rabin.
Da?
Ne želim da uznemiravam oficira ali imam jedan zahtev.
Da, koji je?
Hiljade su umrle ovde.
Još njih će umreti večeras, sutra.
Žao mi je, rabine, činimo ono što možemo.
Naravno. Znam to.
Za njih se ništa ne može učiniti.
Ništa materijalno. To razumemo.
Svi napori moraju biti usmereni ka živima.
Ono što tražim od vas je... luksuz.
Da?
Tražim da bude dozvoljeno da se svi sakupimo -
živi i... ti bez nade -
i održim službu. Službu za mrtve, koji su ovde dočekali svoj kraj.
Za nas ovde nikada nije bilo bogosluženja.
Kapetane, ne želim da smetam. Razumem zbog čega je rabin uputio zahtev,
ali ovo nije vreme za to.
Ja sam evropljanin. Razumem stvari koje kapetan možda ne razume.
Ako dozvolite ovom gospodinu da drži službu, dužan sam da vas upozorim...
biće nereda, drugi zatvorenici neće to podržati,
a generalima koji dolaze se neće svideti ono što vide.
Zatvorenici neće to podržati? I generalima se to neće dopasti?
To je činjenica. Garantujem vam.
I ja ću vam nešto garantovati.
Garantovaću vam da ćete... održati vašu službu.
Takođe ću garantovati da će mitraljezi biti postavljeni na krovove
i da će na svakoga ko pokuša da ometa tu službu
biti pucano iz tih puškomitraljeza.
I dalje, garantujem da ću vam, ako ikada ponovo kročite ovamo, slomiti vrat.
To je sve.
Mnogo vam hvala... gospodine.
Akermane, nisi ovde potreban. Idi, prošetaj van logora.
Hvala vam, gospodine.
Vitakeru.
Kako se osećaš?
Dobro. Dobro.
Nikada nisam... da li si ikada pomišljao da tako može biti?
Ne.
Moj deda po ocu umro je u jednom od tih...
Jesi li ih video? - Peći?
Da. - Da.
Jesam li ti pričao o svom ocu?
Ne.
Kada je momak počeo da priča Grinu... mogao je da mi prsne mozak.
I ja sam se tako osećao. - I onda...
Grin je rekao"Garantujem. Garantujem." - Uzdam se u kapetana Grina.
Znaš šta? Kada se ovaj rat završi, Grin će upravljati svetom.
Ima ih na milione. Milione!
Oni su ljudska bića! Ima ih na milione! Oni će upravljati svetom!
Švaba!
Hej!