ЧОВЕКЪТ, КОЙТО ЗНАЕШЕ ТВЪРДЕ МНОГО
режисьор Алфред Хичкок
Разказ за това, как един удар на чинели
преобърна живота на едно американско семейство.
Татко, сигурен ли си, че никога не съм бил в Африка?
Пейзажът ми е познат.
Виждал си подобни картини миналото лято, когато беше в Лас Вегас.
Точно така! Татко пропиля там всичките си пари!
Ханк! - Изхарчи!
Погледнете! Камила!
В крайна сметка това не е истинската Африка. Това е френско Мароко.
Това е Северна Африка.
Много прилича на Лас Вегас.
Ние сме на 100 милили на север в пустинята
Сахара, разбираш ли това, синко?
Не знам, в училище го наричат Тъмния континент.
А тук е два пъти по-светло, отколкото в Индианополис!
Почакай да пристигнем в Маракеш.
Маракеш? Прилича на името на някой коктейл.
Да, разбира се. Ще подремна.
Спрете, спрете. Почакайте. Какво става?
Искам да ви благодаря. Ако не бяхте вие, можеше да се случи какво ли не.
За мен беше удоволствие, господине.
В живота на всеки има минути, когато му е нужна малко помощ.
Да, но все пак какво се случи?
Момчето ви случайно свали покривалото от лицето на неговата жена.
Ясно! - Ханк!
Искам да ви представя жена си, г-жа Макена.
Здравейте. - Здравейте, госпожо.
Аз се казвам Луи Бернар.
Много сме ви благодарни, мистър Бернар.
Това е синът ни Ханк. - Здравей, Ханк.
Здравейте. Говорите като арабин.
Знам няколко думи.
Той защо се разсърди така? Това е случайност!
Мюсюлманската религия не допуска случайности.
Да, разбирам. - Може ли да седна? - Да, разбира се. Джо?
Мислех, че се казва Ханк.
Така се казва жена ми.
Джо. Без "у" на края. - Има голяма разлика.
Идва от Джозефина.
Наричам я с това име толкова отдавна, че вече никой не знае друго.
Аз знам - мама. - А, да, точно така.
Да се върнем към инцидента.
Мюсюлманката никога не трябва да сваля покривалото
си пред хора. При никакви обстоятелства.
Разбирам. - А храната венозно ли й я дават?
Не, Ханк. - Това е сложна дума за дете!
Аз съм лекар.
Сега всичко е ясно.
Той може да напише "хемоглобин",
но допуска грешки в думи като "котка" и "куче".
Къде практикувате, докторе?
В Индианополис, Индиана. "Болницата на добрия самарянин".
А какво ви води в Маракеш?
Участвах в медицинска конференция
в Париж и реших, че така и така сме в Европа,
мога отново да дойда в Мароко.
Татко е освобождавал Африка.
По време на войната работех в Казабланка,
във военно-полевата болница.
Вие в Мароко ли живеете, мистър Бернар?
Направо от Париж ли идвате тук?
Не, ходихме в Лисабон и Рим.
И в Казабланка. - И в Казабланка.
Надявам се, че времето ще ви стигне да се насладите на Маракеш.
Да видим. Имаме всичко на всичко три дни.
И в кой хотел се каните да отседнете - в "Мамония" или в "Ла Минар"?
А защо питате?
Защото там отсядат туристите с добър вкус.
Вие във Франция ли живеете, мистър Бернар?
Понякога. - А охлюви ядете ли?
Ако имам късмет.
Ако ви се ядят, елате вкъщи.
Благодаря за поканата.
Няма за какво. Опитахме всичко, за да се избавим от тях,
но не сме се сетили да поканим французин.
Искате ли да ви закараме до хотела с такси?
Вие сте много добър, докторе, но за съжаление, имам още работа.
Ясно. - А вие с какво се занимавате?
Ще дойда по-късно в хотела и искам да ви поканя да пийнем по чашка.
Елате направо в стаята. Там ще пийнем.
Тогава ви каня на вечеря. - Не, не! Това не е честно.
Познавам Маракеш и мога да ви покажа отличен арабски ресторант,
където не само готвят вкусно, но и храната е екзотична.
Заради това дойдохме тук.
В хотела ще покажа на Джо арабските нощи.
Ще видим.
Как предпочитате да стигнете до хотела, с такси или по друг начин?
Даже не знам. - Файтон! Ще отидем с файтон!
Решено, с файтон. До после.
Оревоар. Ще се видим на коктейла.
Довиждане. - Дониждане.
Ханк, седни отпред.
Как ви се струва това? Кабриолет теглен от коне!
Току-що видях Луи Бернар да говори с онзи арабин.
С кой арабин? - С онзи, който се скара на Ханк.
Разговаряха като добри приятели.
Възможно е, вече са се срещали.
Какво странно има в това?
Този мистър Бернар е тайнствена личност.
Какво? Смятам, че в него няма нищо особено.
А ти какво знаеш за него?
Какво знам ли? Знам името му. Седяхме в автобуса, разговаряхме.
Ти не знаеш нищо за този човек, докато той знае всичко за теб.
Чакай малко.
Той знае, че ти живееш в Индианополис, Индиана.
Знае, че си лекар и работиш в "Болницата на добрия самарянин".
Знае, че си участвал в медицинска конференция в Париж
и че си минал през Рим, Лисабон и Казабланка
преди няколко дни. - Да, да.
Той знае, че си воювал в Северна Африка
и си служил във военнополевата болница.
Скъпа, това беше най-обикновен разговор, нищо повече.
Скъпи, това беше необикновен разговор.
Със същия успех можеше да му покажеш и паспорта си.
Ние просто разговаряхме. Аз нямам какво да крия.
Затова пък, аз смятам, че мистър Бернар има какво да скрие.
Мароко е загадъчна страна,
но заради това няма да се главозамайваме, нали?
Разбрах! Разбрах каква е работата! - Каква?
На теб ти е неприятно, че той не ти зададе нито един въпрос!
Скъпи, скъпи. - О, скъпи, скъпи.
Така е много по-леко. - За какво говориш, мамо?
Така се казва, синко. - Ще можете ли да платите?
Казвам се Макена. Д-р Макена. - Ще се погрижа за всичко.
Да вървим. - Следят ни.
Какво? Престани!
Той ще стане добър лекар.
Ела насам.
Втори куплет.
Хващай!
Ще разрешите ли да ви поканя?
Да. - Моля.
Танцувате прекрасно.
Вечеря за момчето. - Да, заповядайте.
Жена ви пее великолепно.
Не е зле, нали? - Възхитително.
Жалко, че я прекъснаха.
И на мен не веднъж ми се е искало.
Всичко е наред. Управителят ще ни изпрати детегледачка.
Чудесно.
Позволете ми да ви предложа чашка.
С удоволствие. Благодаря.
Качвали ли сте се на американска сцена, мисис Макена?
Да, мистър Бернар. Пяла съм в Америка.
И в Лондон. И в Париж.
Мислех, че може да сте ме гледали в Париж, нали сте французин.
За да се ходи на театър е нужно време,
а за мен свободното време е лукс.
Вие някога били ли сте в Париж, мистър Бернар?
Там съм роден.
А с какво се занимавате? - Аз купувам и продавам.
Какво? - Всичко, което носи печалба.
Вие сте дошли в Маракеш, какво продавате и купувате тук?
Смятам, че ще е много по-интересно да си говорим за сцената.
Ако вие ми кажете къде пеете.
Моля за извинение. Аз ще отворя.
Аз ще отворя. - Не, аз.
Търся стаята на мистър Монтгомъри.
Той ме покани да пийнем и аз...
Много съжалявам, но тук няма мистър Монтгомъри.
Моля за извинение, господине. Съжалявам, че ви обезпокоих.
Няма нищо.
Може ли да използвам телефонът ви? - Разбира се.
Мамо! - Да?
- Не мога да си нарежа месото! - Ще ти помогна.
Моля за извинение, но днес
няма да мога да вечерям с вас.
Пренебрегнах една важна работа
и сега тя има нужда от моята намеса.
Разбрахте ме. Остава за друг път?
Да, разбира се! Обезателно ще се срещнем!
Довиждане. - Довиждане.
Довиждане. - Лека нощ.
Лека нощ.
Бон соар, мадам, мистъре. - Казвам се Макена.
Да, да. Обадиха ни се от хотела. Моля.
Надявам се тук да ви бъде удобно. - Благодаря.
Скъпа, седни тук, моля те, а аз ще седна открая.
Седна ми на роклята.
Да.
Ние винаги си мием ръцете преди ядене.
Благодаря.
Гледат ни. - Кой по-точно?
Съседите. - Какво?
Да. - Вземете.
И пред хотела пак ни гледаха.
Джо, моля те, спри да си въобразяваш.
Така е.
Добър вечер. Сигурно ни смятате за невъзпитани,
но не мога да сваля очи от вас, от момента, когато ви видях пред хотела.
- Вие не сте ли самата Джо Конуей? - Да, аз съм.
Какво ти казах? Бях права! Аз съм, Люси Дрейтън, а това е съпругът ми.
Здравейте. - А ние сме, доктор и г-жа Макена.
Жена ми ми каза, че г-жа Макена е играла
в Лондонския "Паладиум" преди две години.
Сега рядко ходим на театър.
Едуард е невероятно старомоден
и ми се налага да се задоволявам с вашите записи.
Признавам, че и на мен също ми харесват. Не
съм от онези, които харесват този би-боп.
Много ви благодаря. - Кога се връщате в Лондон?
Възможно е никога вече професионално.
Не казвайте, че напускате сцената. - Във всеки случай поне временно.
Работата е там, че аз съм лекар, а жените
на лекарите обикновено нямат много време.
Съпругът ми се опитва да каже, че
музикалните шоута се поставят на Бродуей,
а не в Индианополис, щата Индиана.
Бихме могли да живеем и в Ню Йорк.
Чувала съм, че лекарите там не гладуват.
Не съм против да поработя в Ню Йорк, но на пациентите ми
ще им бъде трудно да идват при мен на лечение от Индианополис.
Винаги се изказвам неуместно. Извинете.
Няма нищо.
Кажете, доктор Макена, вие...
Бихте ли се присъединили към нас, малко ме понаболява врата.
В едно малко графство.
Това не е съвсем същото, което вие наричате ферма,
а по-скоро, неголям участък земя.
Това е за нас.
Великолепно.
Да.
Ето така.
Апетитно. - Изненада.
Изглежда великолепно.
А това прилича на хляб.
Нима няма да изядем всичко, а? - Не.
Това така ли се прави?
Да, чупете, чупете, ето така.
Не се чупи. Не.
Ей сега.
Ето. Добре ли го направих? - Да, точно така.
Нелека задача.
А по-лесно ли се дъвче, отколкото се чупи?
От това пълнее ли се? - Най-много от всичко.
Много е вкусно, скъпа.
Е, аз. - Няма чинии.
Няма ли? - Не. Вилици и ножове също.
Доколкото разбирам, трябва да се яде с ръце.
Ще ми позволите ли да ви обясня?
Използват се само три пръста на дясната ръка.
Сгъвате останалите два пръста, а лявата ръка държите в скута си.
Ясно. - Позволете да ви покажа.
Двата пръста? - Ще ви помогна.
Ето така. - Получава се.
Жалко.
Не трябва да се пипа с другата ръка.
Не мога... - Всичко е наред, няма проблем.
Много е вкусно. - Няма проблем.
Трудно е, но си струва. - Ще потренирам с маслинката.
Скъпи, това е възхитително.
Опитай. Вкусно ли е? - Да.
Кажете ни, този начин на ядене свързан ли е с религията по някакъв начин?
Причината е по-скоро социална, отколкото религиозна.
Не знам.
Смятам, че щом имаш пет здрави пръста,
то би трябвало да ги използваш всичките.
Много е вкусно. - Много.
Както вече ви казах, бях щастлив
да обработвам парчето си земя в Англия,
но организацията на обединените нации започна да ми досажда.
По време на войната Едуард беше важна
клечка в продоволственото министерство.
И тогава се наложи да се откъсна от корените
и така се озовахме тук, във филиала на ООН.
Трябва да е било интересна работа.
В момента подготвям доклад за ерозията на почвата.
В някои области на тази страна, почвата напомня американската.
Тънък слой прах,
а под него...
Как ти се струва това? Първо обеща на нас да ни покани на вечеря.
Да, но ние се запознахме едва днес, скъпа.
Той не е длъжен заради нас да променя плановете си.
Бен, какво ти става?
Какво ми става ли? Нищо! По-добре кажи какво става с теб?
Не обичам, когато ме наскърбяват.
Никой не те е наскърбил.
Не трябва да го осъждаме, че той е пренебрегнал
двама старци, заради момиче като това!
Ние не сме стари! - Добре, добре.
Добре, той е подлец.
Не го разбирам,
но започна да не ми харесва на какво превърна тази вечер.
Утре се каня да ходя на пазара.
Надявам се времето да не ни скрои номер.
Въпреки, че как да кажа...
Знам, че всички считат английския климат
за ужасен, но понякога ми се струва,
че просто не разбираме какъв късмет имаме.
Толкова слънчеви дни поред ми се струва малко неестествено.
Ще отида при него. - Бен, няма нужда.
Знам те, че като отидеш, ще се спречкате. Забрави.
Не искате ли да дойдете на пазара заедно с нас?
Да ви кажа честно, Луи Бернар, един търговец от Париж,
искаше утре да ни показва пазара.
Мисля, че трябва да отменя тази среща.
Бен, стой спокойно, моля те.
С радост ще дойдем. - Това е чудесно.
Дори не знам, защо така се ядосваш за дреболии.
Не, господине! Господине.
Какво казва той, мисис Дрейтън?
Разказва приказки, Ханк.
Не е ли удивително?
Напомня ми селският панаир от детството ми.
Само на въздушни балони не се возят.
Смешно ли ти е? Ти какво, никога ли не си виждала въздушни балони?
Сетих се нещо. Знаеш ли кой плаща за престоя ни в Маракеш?
Аз. - Камъни в жлъчния мехур.
Помниш ли, че в Париж си купих чантичка?
Да.
От сливиците на Бил Едуард.
Мамо! Татко!
Тате, ела с нас! Ще отидем да видим един знахар.
Можеш да научиш нещо от него. - Няма да се изненадам.
Ако той ви досажда...
Отдавна не ми е било толкова весело!
Знаеш ли, още не съм мислил за това. - За какво?
Нося върху себе си апандисита на Джони Матюс.
А пътуването с параход?
Две момчета, момиче и два чифта близнаци.
И копривната треска на г-жа Морган.
Как ви се струват акробатите? - Забележително.
Вгледайте се в момчето, което се изкачва на самия връх.
Истинско чудо! - Да?
А вкъщи ще се приберем за сметка на язвата на Хърби Тейлър.
И астмата на Алида Маркъл.
Още четири случая на краста и мога да се пенсионирам.
А ако г-жа Яроу наистина роди тризнаци,
можем да си ремонтираме къщата.
Какво ли ще си кажат, ако ни чуят?
Исках да отида на такова място като Маракеш, именно заради това,
за да мога да си говоря всичко, което ми скимне.
Аз също бих искала да си поговоря с теб без свидетели.
Тогава сега е момента.
Кога ще си направим второ дете?
Ти си лекар. Трябва да знаеш всичко.
Да, но такъв въпрос чувам за първи път.
Мамо, погледни! Погледни!
Шевни машини! Като в рекламата по телевизията!
Харесва ли ти тук, Ханк? - Така ми се струва.
На него всичко му харесва!
Ханк! Ханк, върни се!
Ханк! - Ханк!
По-добре се пази, Ханк. - Но какво става там?
Изглежда, че полицията гони някого.
Погледнете там!
По-добре стойте по-далече Отдръпнете се.
Господин Макена.
Аз съм Луи Бернар.
Един човек... политик...
искат да го убият...
да го застрелят...
в Лондон...
Скоро, много скоро.
Кажете го... в Лондон...
на Амброуз Чапъл.
Чапъл.
Бен, кой е той? - Луи Бернар.
Имаш ли хартия за писане? - Луи Бернар?
Мъртъв е.
Пита дали познавате този човек?
Да, познаваме го. Това е Луи Бернар, френски...
Луи Бернар?
Господин и госпожо Макена.
Моли ви да отидете в полицейския участък и да дадете показания.
Добре. - Налага се да отидат в участъка.
Искам до отида с тях. - Да, разбира се.
Нали не искате момчето да идва с вас?
Искам да отида в полицейския участък!
Мисля, че ще е по-добре да го заведа в хотела.
Ако бъдете така любезна. - Разбира се.
Благодаря. Дръж се добре, Ханк.
Трябва да вървим.
И Бог знае кога ще се върнем.
Как мислиш, защо той се е преоблякъл като арабин и си е намазал лицето?
Важно е друго - защо са го убили?
Преди всичко е бил шпионин. Ти какво си записа?
Какво ти каза?
По-късно ще ти кажа.
Какво има?
Някакво странно чувство.
Защо той разказа всичко на мен?
След всичко, което говорихме за него вчера.
Само да влезнем при инспектора и ще се опитам да оправя всичко по-бързо.
Добре. - Ще се поразтъпча малко.
Ако си признаете, че сте го познавали, те просто ще ви затрупат с въпроси.
Въобще не го познавах. Запознахме се вчера в автобуса.
Тези французи са толкова цинични! Може да не повярват в това.
Ще се наложи да повярват, защото е истина.
Погледнете на това от тяхна гледна точка.
Те видяха този нещастник да ви шепне,
след което видяха как вие си записахте нещо.
Ще им покажете ли какво записахте?
Благодаря, мистър Дрейтън, но нямаме нужда от преводач.
Заповядайте в кабинета, мисис, мистъре.
Бъдете добър да изчакате. Може да се наложи и вас да ви разпитаме.
Паспортите, моля.
Дошли сте във френско Мароко преди четири дни?
Точно така.
Лекар ли сте, господине?
Да, аз съм хирург, турист и американски гражданин.
Три основателни причини, за да нямате нищо общо с Луи Бернар.
Така изглежда.
Били ли сте скоро в Париж?
Да, участвах в медицинска конференция.
Пристигнали сте в Маракеш с един автобус,
а след това той е дошъл в стаята ви, за да пийнете.
А вечерта сте вечеряли в един ресторант.
Да, но на различни маси.
Значи не познавате Луи Бернар?
За първи път го срещнах вчера в автобуса.
И при все това от 5000 души,
които са били на пазара,
той е избрал да умре точно пред вас?
Винаги ли става така след случайно запознанство, господине?
Не знам абсолютно нищо за Луи Бернар.
И даже това, че той е бил агент на "Бюзен бюро"?
Кой? Какво е това?
Сигурно и нито веднъж не сте чували за американското ФБР.
Почакайте, аз...
И на двама ни ще е по-леко, мистъре,
ако престанете да се преструвате.
Чуйте ме...
Мъртвецът е научил това, което са му поръчали да открие тук.
Точно затова го убиха.
Той е разказал на вас за своето откритие.
Защо? Защото ви има пълно доверие.
Вие не само задавате въпроси, но и сам си отговаряте на тях!
Позволете ми аз да ви задам един въпрос.
Да приемем, че както казвате вие, Бернар безусловно ми се е доверявал,
нима аз ще издам неговата тайна?
Предполагам, че дори и американците
понякога намират за нужно да нарушат конфиденциалността.
Почакайте. Дайте да изясним нещо.
Аз съм турист, пътешествам за удоволствие. Съвсем случайно
се оказах участник в това много неприятно произшествие
и дойдох тук, за да потвърдя фактите,
а не за това да стана заподозрян.
Господине, бих искал... - Не, позволете ми да завърша.
Влезте.
Почакайте, почакайте. Той каза, че ме търсят по телефона?
Ще отговоря на обаждането!
Но, господине... - А вие се поуспокойте.
Ало? - Доктор Макена?
Да, аз съм доктор Макена. А вие кой сте?
Ако им кажете дори и една дума от това,
което Луи Бернар ви сподели на пазара,
над вашия син ще надвисне сериозна опасност.
Запомнете: мълчете.
Ало?
Дрейтън?
Вие казахте, че жена ви ще заведе Ханк в хотела?
Струва ми се, че да. - Обадете й се.
Този, който ми се обади, заплаши да навреди на Ханк.
Обадете й се и разберете дали всичко е наред.
Жена ми не отговаря.
Коя е стаята ви?
4-4-10.
Не мога да повярвам!
Не се ли е връщала в хотела? - Никой не я е виждал.
Връщайте се в хотела...
и се опитайте да разберете какво става там.
Това не е типично за жена ми.
Ще се разбера с полицията и веднага ще дойда.
Само не трябва да се притеснявате.
Сигурно е станало някакво объркване.
Ако разбера нещо докато се върнете, ще ви се обадя тук.
Не губете време. - Довиждане.
Кой беше, Бен?
Беше...
управителя на хотела.
Разбрал е, че са ни завели в полицията,
и е решил да разбере не може ли да ни помогне с нещо.
Това е много мило. - Да, права си.
Помолих го, ако не се върнем до петнайсет минути,
да се обади в американското консулство в Казабланка.
Господине, трябваше веднага да ми кажете,
че искате да се свържете с консула си.
Да. Да, да. Да вървим, Джо.
Остана една малка подробност.
Длъжен съм да ви помоля да подпишете декларация.
Ако това не отнеме много време.
Почакайте за момент. Ще повикам секретаря.
Бен?
Да?
Не искаш ли да ми покажеш това, което записа?
Аз не...
Мисля, че не съм длъжен.
Скъпи, аз не съм полицай. Аз съм жена ти
и считам, че трябва да знам.
Бен, защо не даде това на полицая?
Защото не го е искал! - Но, Бен, животът на човека...
е в опасност, знам.
Но не знам как е редно да постъпя.
Считам, че трябва да се върнем в хотела, да вземем Ханк и да заминем.
Може би. - Помисли за Ханк.
Какво трябваше да преживее.
Той видя как убиха човек!
Това е истински шок за такова малко момче.
Знам.
Предлагам да предадеш това листче на американския консул
и да не се бъркаш повече в тази работа. Моля те.
Иди и вземи ключовете, а аз ще платя за транспорта.
Добре.
Кажете ми, познавате ли г-жа Дрейтън?
Англичанката ли? - Точно така.
Да сте я виждали през изминалия час да се връща от пазара?
Не, господине. - Почакайте. Това е много важно.
С нея трябваше да е и синът ми. - Не, господине.
А мистър Дрейтън? - Мистър Дрейтън замина.
Какво? - Той се отписа.
Това не може да бъде! - Не, господине, той замина.
Мистър Дрейтън, англичанинът, който носеше очила с рогови рамки?
Да, да, господине. Отписа се.
Не знам как си ти, но аз съм много уморена.
Ще се обадя на г-жа Дрейтън, за да й кажа, че може да доведе Ханк.
Почакай с обаждането, Джо. - Защо?
Защото те моля!
Бен, месечният ни скандал ли се каниш да направиш?
Надявам се, че не.
Тогава престани да се държиш така!
Единственото което казах е, че искам да се обадя на г-жа Дрейтън.
Почакай. Момент. Момент.
Един момент.
Само минутка.
Бих искал да си вземеш хапчетата. Ще ти помогнат да се отпуснеш.
Може би ти ще ги изпиеш? - Те са за теб, Джо.
Нали съм лекар. Ето. - Бен.
Джо, знаеш какво става с теб, когато си изнервена.
Вземи ги. Направи ми услуга.
Преди половин година ми казваше, че пия прекалено много хапчета.
Преди половин година не си била свидетел на убийство.
Възбудена си. Говориш много бързо.
Обикаляш няоколо в кръг... - Няма такова нещо!
Джо, аз изкарвам прехраната си с това, като знам на кого и кога...
да давам лекарства. Ще ти стане много по-добре, ако ги вземеш.
Не трябва да се бориш с мен. Но ако отказваш, искам да сключим сделка.
Давай, но каква?
Касае се за Луи Бернар, полицията и цялата тази история.
Това още не съм ти го казвал.
Какво? - Ето цената за любопитството ти.
За какво става дума? - Има само един начин да научиш.
Добре, доктор Макена. Спокойна съм и съм готова да слушам.
От самото начало в цялата тази история имаше нещо странно.
Това, че Луи Бернар се срещна с нас и ни помогна в автобуса,
не беше случайност.
Ти беше съвършено права. - Сега ли го разбра?
Знам, знам. И аз го казах.
Ти беше права. Той се държеше странно.
Това го знам. Но какво се каниш да ми кажеш?
Той сам ни заговори. И направи това, защото
е търсел подозрителна семейна двойка.
Но в нас няма нищо подозрително.
Не. Той е сгрешил. Трябвала му е друга двойка.
И го убиха преди да може да я намери?
Той ги откри в ресторанта,
където вечеряхме снощи.
И това е една от причините за смъртта му.
Сега ще ми кажеш, че това са мистър и г-жа Дрейтън.
Точно така, Джо.
Бен, ако си решил да се шегуваш, то това съвсем не е смешно.
По-добре да полегна. - Изслушай ме, Джо.
Слушай ме много внимателно.
Телефонното обаждане в полицията, не беше от управителят.
Беше мъж с чуждестранен акцент.
Той ми каза, че ако кажа и една дума от това, което ми каза Бернар
на пазара, с нашият Ханк може да се случи нещастие.
С Ханк? Но защо с Ханк?
Но защо?
Но нали г-жа Дрейтън го заведе в хотела!
Г-жа Дрейтън не се е върнала в хотела и Ханк също.
Но мистър Дрейтън... - Чуй ме, Джо.
Мистър Дрейтън е напуснал хотела преди четиредесет минути.
Тихо, Джо. Седни.
Бих могла да те убия! А ти ми даваш успокоително!
Седни. - Не! Пусни ме! Пусни ме!
Защо не ми каза веднага? - Не бях сигурен.
Всичко е заради теб! Заради теб! - Джо, моля те! Моля те!
Пусни ме! Пусни ме!
Бен! - Полегни, Джо.
Бен, пусни ме, аз ще намеря сина си!
Господи!
Върни ми сина! - Джо, моля те.
Бен, моля те! Господи!
Къде е той, Бен?
Прости ми, Джо.
Прости ми.
Все още няма вест за тях, Джо.
Семейство Дрейтън наистина са си тръгнали.
На рецепцията ми казаха, че са дошли от Лондон.
Дрейтън е казал на управителя, че е професор.
Струва ми се, че тук няма да можем да направим нищо, Джо.
Не мога да се бъркам в работата на полицията.
Дълго мислих за това,
но само да свържат изчезването на Ханк
с убийството на Луи Бернар,
и ще ме накарат да им разкажа това,
което ми прошепна Луи Бернар на пазара.
А това няма да е в полза на Ханк.
Ще отлетим за Лондон.
Семейство Дрейтън са заминали с частен самолет.
Това научих. Затова са успели да отведат Ханк оттук.
Приземяваш се където искаш и никакви
проблеми с паспорти и други подробности.
Ще заминем за Лондон да търсим Ханк.
Джо, изслушай ме. Ето какво ми каза Бернар:
"Един човек, политик, искат да го убият.
Да го застрелят. В Лондон. Скоро, много скоро.
Кажете в Лондон. На Амброуз Чапъл".
Трябва да намерим този човек.
Ако той знае нещо, ще му дам всичко, каквото поиска, само да ни върне Ханк.
Този Чапъл е последната ни надежда. Разбираш ли, Джо?
Долу вече ни чака кола.
Платих за хотела. Нещата ни са събрани, можем да тръгваме.
Скъпа?
Имаме малко време. Трябва да станеш и да се стегнеш.
Моля те, Джо.
Бихте ли могли да изчакате, докато дойдат и другите?
Заповядайте. - Джо! Ние те обичаме!
Нима всички те ме помнят толкова добре, Бен?
Не съм излизала на сцена в Лондон вече четири години.
Ти си от тези актриси, които не се забравят.
Кой им е казал, че пристигаме? Бен, ти не си...
Пратих телеграма на Парнел, за да ни запазят стая.
Доктор и г-жа Макена?
Аз съм инспектор Едингтън от отдела за углавни престъпления.
При дадените обстоятелства, няма нужда да минавате през митницата.
Може ли една снимка, Джо?
Здравей, Джо!
Насам, моля.
Обичаме те, Джо!
Това е мистър Уобърн. Доктор и г-жа Макена.
Здравейте. - Кажете ни, какво искате от нас?
Бюкенън иска да поговори с вас. - Кой е този мистър Бюкенън?
Специален отдел, Скотланд Ярд.
Това е мистър Бюкенън. Доктор и г-жа Макена.
Здравейте. Благодаря, Уобърн.
Разполагайте се.
Бяхме потресени от това, че отвлякоха сина ви в Маракеш
и много ви съчувстваме.
Вие знаете ли къде е той? - Какво сте чули за нашия син?
Бих се радвал да мога да ви съобщя радостни вести, но ние можем
да го намерим много скоро, само ако работим заедно.
Французинът Бернар беше изпратен в Мароко по наша молба,
за да разследва заговор с цел убийство в Лондон.
Добрият агент винаги рискува живота си. И не винаги печели.
Бернар реши, че може да ви се довери.
Той е разчитал, че вие ще се обърнете към нас.
Тези хора са отвлекли сина ви, за да ви накарат да мълчите.
Прав ли съм, не е ли така? - Не. За него не е поискан откуп.
Тогава защо не се обърнахте към консулството в Казабланка?
Но аз...
Вие сте сигурен, че тези хора са довели сина ни в Лондон?
Сигурни ли сте, че сами можете да намерите момчето?
Не. Това е невъзможно.
Но с наша помощ имате шанс.
Много голям шанс.
Но на нас ни казаха да не говорим нищо.
Всичко, което кажете, ще бъде запазено в най-дълбока тайна.
Да, възможно е и да е така, но...
Вашият син е коз в ръцете на тези хора.
Засега той е в пълна безопасност.
А когато те изпълнят намеренията си, ще го пуснат.
Правилно ли разбрах? Значи ние трябва да стоим и да чакаме?
Не, мисис Макена, ако те решат, че синът ви е пречка, страхувам се...
Опитвате се да ни уплашите, мистър Бюкенън.
Точно това се опитвам да направя, да ви уплаша.
Опитвам се да предотвратя убийството в Лондон.
Ако не ми разкажете каквото ви е известно,
вие ставате съучастници още преди да е извършено убийството.
Бен, какво можем да направим сами? - Стойте, почакайте. Един момент.
Вие обработвате погрешния човек.
Луи Бернар говори само с мен. - Тогава вие ми разкажете.
Той е французин, говореше на френски и аз не разбрах нито една дума.
Бен, възможно е те да могат да намерят тези хора.
Възможно, за мен не е достатъчно,
а смятам, че и за теб също!
Не се прави, че ти е все едно... - Скъпа, нямах това предвид.
Вече решихме какво ще правим. Хайде да не променяме нищо.
Бихме искали да ви сътрудничим, но ни е невъзможно.
Аз също имам син.
Не знам как бих постъпил аз.
Извинете.
Търсят ви по телефона, мисис Макена.
Прехвърлете тук разговора за г-жа Макена, моля.
Ало? - Г-жа Макена?
Да. - Тук е г-жа Дрейтън. Помните ли ме?
Г-жа Дрейтън.
Къде е синът ни? Къде го държите?
Той е тук, с мен. Няма за какво да се притеснявате.
Къде е синът ни? Къде е той?
Мисля, че искате да говорите с него.
Да, моля ви, моля ви!
Ханк! Ало, Ханк! - Момент.
Мамо? Мамо, ти ли си?
Ханк, скъпи, с теб всичко ли е наред?
Малко се страхувам, мамо, но иначе всичко е наред.
Струва ми се. Мъчно ми е, мамо. Много ми е мъчно за теб!
Дай. Ханк! Ханк, тук е татко.
Мама плаче ли? - Ханк, чуй ме.
Къде си? Къде си?
Не съм искал мама да се разплаче, татко,
но се страхувам и искам да я видя.
Ханк, чуй ме. Кажи къде си? Къде си?
"Уелбек", осем. - Да?
Осем? Говори, Ханк!
Ханк!
Бен, той е изплашен.
Обадили са се от лондонската телефонна централа.
От телефонна кабина в западното крило.
Трябва ли да говоря още нещо? Да вървим, скъпа.
Може да премислите.
Ако това се случи...
ще ме намерите на този номер.
Всичко наред ли е, сър? - Да, да.
Ключът ви. - Благодаря.
Ето, вземете.
Благодаря, сър. - За нищо.
Това е от Парнел. Добре дошла вкъщи, Джо.
С нетърпение очакваме срещата с твоето семейство.
С любов от Жана и Синди. Много мило.
Амброуз Чапъл.
Ето го, има само един. 61, "Бьордет Стрийт", Камдън Таун,
Гъливер 6198.
Какво ще му кажеш?
Че ще си държа устата затворена и ще му
предложа всичките пари, които имаме.
Оператор?
Оператор, трябва ми Гъливер 6198.
Сега ще ви свържа.
Джо! Изглеждаш прекрасно!
Ти си красавица! Неотразима си!
Какво правихте в Мароко? - Пътешествахме.
Ти си истинска спасителка на Лондон. Тази седмица тук е толкова скучно.
Амброуз Чапъл?
Мистър Амброуз Чапъл?
Мистър Конуей, не знаех, че сте тук!
Макена! Доктор Макена! Добре дошли в Лондон, докторе!
Знаех, че си се омъжила, но не знаех че е лекар.
Колко разумно. Особено като се има предвид психологията на нашата работа.
Млъкни, Жана, ти даже не знаеш какво означава това!
Знам. Това е когато мозъкът отегчава тялото.
Докторът говори по телефона. - Не, не, няма нищо, работа.
Работата е всичко.
Ало. Ало? Амброуз Чапъл?
Мистър Амброуз Чапъл ли е?
Казвам се Макена.
Доктор Бенджамин Макена.
Мисля, че не трябва да мълчим. Искате ли да пийнем по нещо?
Бих искал да разбера дали ще си бъдете вкъщи още известно време.
Бих искал да поговоря с вас за няколко минути.
Да. Благодаря. Сега ще дойда.
Искам да ви представя съпруга си.
Много съм слушал за вас. Най-накрая имам честта да се запознаем.
А това е Хелен, жената на Вел.
Изглеждате като на снимката. Не сте се променили ни най-малко.
А как иначе? Той е лекар! Може безплатно да пие хормони!
Жан Питърсън. Пея почти толкова добре, колкото жена ви.
Скъпи, а това е Синди Фонтейн от Харисбург.
Харисбург! Отдавна ли не сте си били вкъщи?
Отдавна! Там всички ме познават като Елва Макдъф,
а това име съвсем не ми отива.
Къде е синът ви? Искам да видя на кого от двама ви прилича!
Той остана при наши познати, за да можем да останем замалко насаме.
Как се казва той? - Ханк. Тоест Хенри.
Наявам се лицето му да е като твоето, а ума като на доктора.
Великолепни цветя.
Ще поръчам да ни донесат нещо за пиене.
Добре, но вечерята е за моя сметка, в чест на завръщането на Джо.
Нядявам се да успея да я уговоря да остане за около месец.
Бих се радвал, но... Но имам уговорена среща.
Моля, поръчайте си сами напитките. Аз скоро ще се върна.
Моля за извинение. - Бен, моля те.
Бен. - Това трябва да се свърши.
Вземи ме със себе си. - Не мога. Не бой се, няма да изчезна.
Моля те, вземи ме със себе си.
Ако сме двамата, е по-лесно да ни проследят.
Аз ще изляза през служебния вход.
Да, сър? - Амброуз Чапъл?
Заповядайте.
Имате посетител, сър.
Добър ден, сър. Аз съм Амброуз Чапъл.
С какво мога да ви помогна?
Е, аз...
Представете се, като начало това ще бъде достатъчно.
Да, разбира се. Казвам се Макена. Доктор Бенджамин Макена.
Аз ви се обадих. - Да, да.
Вие ли сте Амброуз Чапъл?
Аз съм Амброуз Чапъл вече почти 71 години,
но, струва ми се, разбирам каква е работата.
Нима? - Разбира се.
Това се случва през цялото време. Някой друг ли очаквахте да видите?
Един момент. Амброуз?
Изглежда, че този господин иска да поговори с нас!
Татко, струва ми се, че трябва да отидеш да си починеш.
Пред мен имам векове за почивка, благодаря.
Приятен ден, сър.
С какво мога да ви помогна? - Аз съм доктор Макена.
Това име нищо ли не ви говори? - Не. Не, струва ми се, че не.
И нямате представа за какво съм тук?
Скъпи господине, нямам ни най-малка представа.
Но вашето име ми каза един човек, когото срещнах в Маракеш.
Нима? - Да. И ми се струва, че го познавате.
Луи Бернар. Французин. - Луи Бернар?
Този човек... мъртъв ли е?
Знаете, че е мъртъв и за какво ви говоря.
Дошъл съм с делово предложение и вие не трябва да го отхвърляте.
И какво се каните да ми предложите? - Тук ли искате да говорим?
Разбира се. Нямам тайни от подчинените си.
Добре. Първо, не съм промълвил
и дума от това, което ми каза Бернар преди смъртта си, и смятам да мълча.
Да си призная, политическите интриги не ме интересуват.
Изобщо не ми пука кого се каните да убиете тук, в Лондон.
Искам само сина си и веднага ще отлетя обратно за Америка.
Моля ви, изслушайте ме.
Заклевам се, че ако парите означават нещо за вас, съгласен съм.
Татко, обади се в полицията. Нека да обсъдим всичко това...
Почакайте за момент. Вие му казахте да извика полицията.
Не, не. Вие ме блъфирате? - Любезни господине...
Не познавате ли Луи Бернар? - Никога не съм чувал за него!
Не знаете ли какво се случи в Маракеш и къде е синът ми?
Не. - Къде е той?
Уилям! Едгар! Дейвис! Помогнете!
Стойте! Почакайте! Един момент!
Явно аз просто греша. Хайде, пуснете ме.
Допуснах грешка! Пуснете ме!
Дръжте го! Дръжте го!
Той каза, че дори Бед Фланеган да облече костюм от "Хартнел",
все пак никой няма да му повярва, че е аристократ.
А аз му казах: "Слушай, Крис,
защо не махнеш от вестника колонката на Уилям Хики?
Джо? Джо, какво се случи с твоя непредсказуем съпруг?
Няма го повече от час.
Той отиде на някаква среща... до параклиса.
Не, не, при Чапъл.
Това не е човек, а място!
Параклисът Амброуз!
Вел, в справочника има ли адрес? - Да погледнем.
Моля те, помогни ми.
Така, така. Ето... Амброуз...
17, Амроуз стрийт, Уест 2.
17, Амроуз стрийт.
Скъпи мои, налага се да изляза. Много съжалявам.
Вие си сипете. Аз ще се върна колкото се може по-бързо.
И обяснете всичко на Бен, когато се върне, става ли?
Какво да му обясним?
Тук става нещо странно и аз не мога...
Хайде да опитаме да подредим нещата. Първо имаше човек на име...
Амброуз Чапъл. - И Бен отиде на среща с него.
След това Джо каза, че това не е човек, а параклис и също избяга.
Спри да повтаряш едно и също, че и аз ще избягам.
Колко съблазнително. - Ти разбираш ли нещо?
Възможно ли е това да е някаква нова американска шега?
Здравей, отново. - О, здравейте.
Моля за извинение, че изчезнах така, но имах неотложна работа.
Благодаря, няма да откажа.
А къде е Джо?
Отиде при Амброуз Чапъл. - Аз точно оттам идвам!
Не, не, почакай! - Това не е човек, а сграда.
Тя излезе преди двайсет минути.
Тя... Какво? Какво искате да кажете?
Къде е адресът? - Сега ще го намеря.
Значи казвате, че това е сграда?
Да, ето го. Амброуз Чапъл. 17, Амброуз стрийт, Бейсуотър.
Да? Докторе! Докторе, върнете се! Джо е!
Джо? - Бен? Научи ли нещо?
Не. Това беше луда идея. - Скъпи, това трябва да е параклис.
Намерих го. Наблизо е. Разбирам, че това е глупаво, но...
Скъпа, знам адреса. Изчакай ме, сега идвам.
Добре, ще бъда пред входа.
До скоро. Какъв беше адреса?
17, Амброуз стрийт, Бейсуотър.
Не знам как да ви се отблагодаря.
Три пъти. Ти не играеш много добре шах, прав ли съм?
Трябва да спиш, иначе ще се преумориш.
Може ли да я довърша? Аз печеля.
Довърши я. Една, контролирай го да си
изпие млякото и да си изяде бисквитите.
По-добре го сложи да спи. Трябва да сляза долу.
Да, добре. - Побързай, ако искаш да я доиграеш.
Да бъдеш добър изобщо не боли.
Викни ме, когато трябва да отключа вратата.
Може ли да вляза? - Да.
Това не е много ортодоксално изказване.
А, докато не съм забравил.
Заповядай, приятелю.
Два билета за концерт в "Албърт Хол". С най-добри пожелания.
Местата са отлични.
А по-добре е да се каже, че са стратегически идеални.
А сега най-важното. - Какво по-точно?
Запис на това забележително произведение, което ще изпълняват там.
С музиката съм по-добре, отколкото с точната стрелба.
Слушайте. Искам да ви пусна този момент,
когато ще можете да стреляте. Слушайте внимателно.
Ще го пусна още веднъж. Заслушайте се в чинелите.
Точно в този момент никой не би чул изстрел.
Дори зрителите нищо няма да забележат.
Смятам, че композиторът би бил благодарен. Никой няма да разбере.
Никой, освен един. - Именно, ако сте умен, приятелю.
Имате ли музикални въпроси? - Не.
Едно нещо е успокоително, че това трябва да стане в началото на вечерта.
Надявам се да не ви разстроя, но ще имате време само за един изстрел.
Ако се наложи втори, рискът си е ваш.
Аз не рискувам.
Радвам се да чуя това.
Уверих се, че е така още в Маракеш.
Долу ви чака кола. До задният вход.
Придайте си почтен вид, ако това е възможно.
Когато се върна, парите ще бъдат ли у вас?
Имате ли ми доверие?
Как казват англичаните?
Вълк в овча кожа.
Трябва да призная, че това е забележителна маскировка.
Трябва да тръгвате. Не е прилично да се закъснява за концерт.
Ще бъде много неприятно, ако ви накарат да чакате до антракта.
Ще изпратиш ли нашия приятел, скъпа? - Да, разбира се.
Извинете ни, но сме принудени да спазваме приличие.
Ето го.
Да. Напълно е възможно да си налучкала.
Както и да е, ти не би могла да сгрешиш повече, отколкото сгреших аз.
Добре, да вървим. - Бен, да поискаме помощ от полицията?
Не, скъпа, моля те. Нека разплетем сами тази загадка. Хайде.
Бен.
Ще почакаме и ще огледаме.
Погледни кой идва по пътеката.
Днес искам да ви говоря за неприятностите.
Животът на обикновения човек,
е като моя и вашия,
изпълнен със сложности и беди, разочарования...
и жестокост, които не можем да избегнем.
Странно е, но ние не можем да контролираме това.
Това е телефона на Бюкенън.
Излез на улицата, обади се и му кажи полицията да обгради църквата.
А ако ме попита защо? - Разкажи му всичко.
Време е. Сигурен съм, че Ханк е някъде тук.
Не искам да те оставям сам. - Не знам как да го спася, скъпа.
Върви.
Нашата доброта,
и добротата на цялото човечество.
Малко от нас са способни да спрат и да се замислят,
как неприятностите и проблемите могат да ни принесат полза,
да ни направят по-добри.
Но аз смятам, че всеки от нас трябва да се замисли,
да се замисли сега, да провери себе си, като се вгледа в сърцето си
и разбере какво може да намери там.
Затова, вместо да продължавам службата,
ви предлагам да се върнете по домовете си, и да помислите, да си спомните,
че всички ние няма от какво да се
оплакваме, а че трябва да благодарим...
за това, което имаме.
Следващата седмица ще обсъдим плодовете на нашите размисли.
А сега благославям всеки един от вас.
Каква приятна изненада, докторе.
Къде е синът ми, Дрейтън?
Горе.
Да ви кажа честно, пристигате точно на време,
за да помогнете на жена ми да го нахрани.
На Ханк много не му харесва английската кухня.
Какво искате?
Ще ви дам пари, ще мълча. Искам само синът си.
А жена ви? Тя излезе на улицата, за да подиша чист въздух, а?
Кажете какво искате. Готов съм на всичко.
Добре. Ще видите сина си. Всичко с времето си.
Ханк! Ханк Макена!
Татко? Татко!
Тук съм, татко!
Тук съм!
Мъжът ми е там. Наблюдава.
Той ме помоли да ви се обадя, за да направите нещо.
Не е толкова просто, колкото изглежда.
Мистър Уобърн, съпругът ми е в параклиса и очаква да му доведа помощ.
Може ли да говоря с мистър Бюкенън? Той каза, че ако е необходимо...
Много съжалявам, но не мога да се свържа с него.
Той е на много важна дипломатическа среща в "Албърт Хол".
Обадете му се там! Моля ви, обадете се.
Сега е на път. Не знам как...
мистър Уобърн, става въпрос не за дни, а за минути.
Трябва веднага да изпратите полицаи!
Или предлагате сама да отида? - Това не е необходимо.
Веднага ще разпоредя наблюдение на параклиса.
Когато се върнете, там вече ще има полицейска кола.
Моля ви, върнете се при съпруга си, нека
той помогне на полицаите да се ориентират.
Уобърн, специален отдел. Почакайте. Трябва да се обадя, мисис Макена.
Повярвайте ми, ще организирам всичко.
Там няма никой!
Вие ли сте г-жа Макена? - Да. Там се е случило нещо, офицер.
Преди няколко минути параклиса беше пълен с народ, а сега няма никой.
Заповядано ни е да наблюдаваме, докато дойде кола от Скотланд Ярд.
Но там е съпругът ми! Там имаше 30 или 40 души.
Кога беше това? - Не повече от преди пет минути.
Да погледнем. - Бутах вратата, заключена е.
Трябва да се разбие.
Извинете, госпожо, нямаме право.
За това трябва заповед. - А как можем да я получим?
За всичко е нужно време. Ще огледаме отвсякъде.
Матюс, погледни от другата страна.
Разбира се, че съм сигурна. Аз самата бях вътре с мъжа ми!
Той ме помоли да се обадя в Скотланд Ярд.
Страхувам се, че ми е малко трудно да ви обясня защо.
Налага се да стоим и да изчакаме колата на Скотланд Ярд.
Няма признаци на живот. - Ще предам.
Добре, сър. Уолдън, остани и изчакай колата на Скотланд Ярд.
Ние сме свободни, Матюс. - Нали няма да си тръгнете?
Това е заповед, госпожо. Можем ли да ви откараме някъде?
Да. Откарайте ме до "Албърт Хол". - "Албърт Хол" е малко далечко.
Ще ви закараме до близката станция за таксита.
Чакайте тук.
Тук са. - Изчакайте. Ще изпразня кухнята.
Излизайте всички! В коридора! За пет минути!
По-бързо!
Правете, каквото ви се казва. По-бързо. Само за малко.
Ето пак! Как така? Не мога да изляза! Всичко ще изгори!
Готово, заповядайте.
В това посолство винаги се случва нещо.
Пуснете ме в швейцарското посолство.
Там е неутрална територия.
Може ли да говоря с началника?
Извинете, госпожо. Началникът е някъде във фоайето.
И помощникът му също. - Трябва да говоря с тях.
Потърсете ги някъде там.
Имате много добър син, госпожо.
Сега неговата безопасност зависи само от вас.
Къде е той? Къде е той?
Това министър председателят ли е? - Не, това е посланика.
Този, леко плешивият, е министър председателят.
Билетът ви, госпожо? - Извинете, търся един човек.
Артър Бенджамин: Кантата "Буреносни облаци"
Какво стана?
Видях пистолет. Целеше се в премиера.
Той искаше да го убие и аз разбрах, че трябва да викам.
Не можа ли да го убие? - Жена ви се развика и го спаси.
Ето ги. Моля ви.
Разрешете на премиера да ви благодари лично.
Сигурен съм, че той много ще се радва. Това няма да отнеме много време.
Заповядайте, моля, и не се притеснявайте.
Да, да.
Мистър премиер, това е младата дама.
Скъпа госпожо, вечно ще съм ви задължен.
Каня ви утре при себе си,
за да изразя своята най-дълбока признателност.
Това не беше ли... - Беше, скъпа моя, беше.
Заповядайте, моля.
Извинете ме, трябва да тръгвам.
Мисля, че мистър Бюкенън иска да говори с вас.
Къде е момчето ни? Къде е Ханк?
Нека да поговорим там.
Значи вие сте знаели и времето, и мястото.
Не говорете глупости!
Странно съвпадение е, че се оказахте тук.
Съжалявам, че не сте говорили с помощника си. Той ни каза, че сте тук.
Моля за извинение. - Трябва ни вашата помощ.
Сър, разпитахме жената.
Казва, че случайно си е купила билет в една ложа с човека,
който стреля.
Дори и да знае нещо, не иска да го каже.
Ще поговоря с нея по-късно.
Добре, сър. - Моля ви, разкажете ми всичко.
Все още имаме надежда.
Негово превъзходителство е готов да ви приеме.
Предполагам, че това е всичко?
Да, добре.
Моля за извинение, сър. Трябва да ви обясня нещо.
Случи се нещо необичайно.
Нужни са ни пари, за да платим на стрелеца.
Това няма ли да е излишно,
като се има предвид, че той е мъртъв?
Той се оказа съвсем не толкова точен, колкото ми го описвахте.
Неговата цел получи само леко нараняване в ръката.
Което е по-добро от нищо.
След това вашият приятел французин, се паникьосал,
хвърлил се долу и паднал мъртъв на пода в "Албърт Хол".
Не разбирам защо обвинявате мен за всичко това?
Препоръчаха ни го нашите приятели от Маракеш.
Радвам се, че сте съхранили способността
си да приемате всичко толкова леко.
Тази вечер организирам прием.
След няколко минути ще се наложи да посрещна
министър председателя като почетен гост,
а аз изобщо не очаквах неговото посещение.
Това забавно ли ви е? - Не знам какво да кажа.
Не знаете.
Но аз знам. Развалихте всичко от самото начало.
Доведохте от Маракеш това дете.
Нима не сте знаели, че американците не обичат, когато им крадат децата?
Как щях да съм сигурен, че Макена ще мълчи?
А за капак на всичко, без да се замисляте дотичвате тук,
за да се скриете и водите със себе си това проклето хлапе!
Разбирате ли каква вреда нанесохте на дипломатическия престиж?
Не помислих. Реших, че бихме могли...
Как възнамерявате да изведете детето оттук, а?
Нима това би представлявало трудност? С кола.
Когато всички сгради наоколо са заобиколени от полиция?
Вие, англичаните-интелектуалци, ще погубите всички ни!
Ще измисля нещо. Само ми дайте време.
Време.
Искам да разкарате момчето от посолството,
и то да го разкарате така, че да не може да разкаже на никого...
къде е бил през тази нощ.
Не!
Ще уредя всичко. - Дрейтън!
Надявам се, че този път няма да има никакви недоразумения.
Няма много да ви върви, ако...
Влезте.
Ваше превъзходителство, принцесата ще бъде тук всеки момент.
Аз го познах и той ме позна.
Той се опита да избяга, скочи и това е всичко.
Искали са да ликвидират една от своите големи клечки.
Престанаха да се придържат към
традицията да правят това в родината си.
Да?
Бюкенън на телефона.
Семейство Дрейтън са в посолството.
Какво? - Как разбрахте?
Ние си имаме свои източници на информация.
Ако семейство Дрейтън са в посолството,
значи и синът ни също е там!
Така е, но нищо не може да се направи.
Какво означава, "нищо не може да се направи"?
Всяко чуждо посолство си има екстериториални права.
Какво означава това? - Посолството е друга държава.
Значи могат да си крадат деца и да им
се размине безнаказано? Какво е това?
Министерството на външните работи може да изпрати искане.
Разберете, аз не съм виновен за това, че
международните закони са толкова сложни.
Само да имахме доказателства, че момчето се намира там.
Дайте ми телефона на посолството. Знаете ли го?
Какво си намислил? - Остави ме да опитам.
Гроувенър 0-1, 4-4. - Гроувенър 0-1, 4-4.
Моля.
Този човек все пак е стрелял по министър председателя, нали?
Ало? Ало, бих искал да говоря с премиера.
Да, да, не, задръжте. Кажете му,
че с него иска да говори жената, която му спаси живота.
Много е важно. - Бен, какво да говоря?
Той те покани, за да ти благодари.
Кажи, че искаш още днес да отидеш в посолството,
защото утре ни се налага да напуснем Лондон.
Ало? Говори.
Скъпа госпожо, каква приятна изненада.
Чудесно. Чудесно. Чудесно.
Посланикът ще бъде във възторг.
Моите приятели са и негови приятели.
Той се съгласи.
Ако те помолят им кажи, че си съгласна.
А ако не ме помолят?
Скъпа, има ли една вечеринка, на която да не са те молили да пееш?
Задачата ти е да им отвлечеш вниманието, става ли?
Добър вечер, доктор и г-жа Макена.
Много се радваме да ви видим.
Премиерът ви очаква. Заповядайте.
Госпожо!
Добър вечер, добър вечер! - Добър вечер.
Тази очарователна дама ми спаси живота по време на концерта.
Мисис, вие спасихте живота на човека, който е незаменим за нашата страна.
Чух, че вие сте известната Джо Конуей, госпожо?
Да, аз съм Джо Конуей. - Може би бихме могли...
Сигурен съм, че жена ми ще се радва да пее за вас.
Нали така, скъпа? - Аз толкова отдавна...
Моля ви, госпожо.
Това ще е радостен завършек на тази драматична вечер.
Поласкана съм.
Стенис?
Би ли донесъл стол? И побързай, моля те.
Дами и господа, Джо Конуей се съгласи да пее за нас.
Постарай се на мистър министъра да му е удобно.
Не искате ли да отидем при рояла? Надявам се, че е настроен.
Не искате ли да поседнете, сър?
Не, благодаря. По-добре да постоя.
Това е гласът на майка ми!
Там пее майка ми! - Какво?
Сигурен ли си, Ханк?
Сигурен ли си в това?
Сигурен съм! Това е тя! Знам го!
Тя какво прави тук?
Ханк, ще можеш ли да изсвириш тази песен?
Струва ми се.
Тогава давай.
Свири. Свири, колкото се може по-силно.
Изчакайте в антрето. Аз ще го доведа.
Дайте ми пет минути.
Не!
Татко!
Вземете момчето. Излезте!
Излизайте по-бързо! Вървете!
Не бързай толкова. Не го докосвайте!
Не мисля, че ще посмеете да стреляте тук.
Долу е пълно с хора, а на улицата с полиция.
Знаете ли, че не сте в най-изгодното положение?
Трябва да пуснеш момчето! - Точно за това си мисля, скъпа.
Сигурен съм, че ще бъдете благоразумен и ще ми помогнете да изчезна оттук.
Не ме молете за помощ, подъл, долен...
Нали не искаш баща ти да го боли, а, Ханк?
Сега ще слезнем долу заедно, спокойно,
като добри стари приятели.
А след това всички заедно ще се разходим
до близката станция на такситата.
Надявам се, че на стълбите няма да има емоционални сцени.
Прави каквото казва той, Ханк.
Не, на другата страна. На другата.
И така, тръгваме ли?
Добре, върви напред, синко.
Недей да говориш нищо.
Ханк!
Да вървим, Ханк.
Мамо!
Извинете, че ни нямаше толкова време, но
се наложи да отидем и да приберем Ханк.
Превод и субтитри НИКЧО