Oh, Doamne...
Ce s-a întâmplat?
Suntem căsătoriți de mult.
A fost de la "iarbă"?
Nu cred, pentru că am adus-o cu noi de la New York.
E aceeași.
Cum se...
Cum se chema filmul ăla?
Știi tu care... "Dă vina pe Rio".
Ăsta trebuie să fi fost...
Îmi simt inima...
Trebuie să reziști până la ora cinei...
După asta, eu...
Doamne!
Îmi place să trăiesc așa.
Da...
Aș vrea să avem destui bani pentru a rămâne în Brazilia, pentru tot restul vieții noastre.
O să mă gândesc la asta.
Bine...
Crezi că ar fi o cale?
- Da... - Da.
Iubito...
Unde ți-e gândul?
Nu îți face asta.
Totul e minunat.
Da...
Nu mă simt chiar atât de distrusă când sunt aici. Asta e tot.
Ai putea sta o jumătate de oră în Rai...
ÎNAINTE SĂ AFLE DIAVOLUL CĂ AI MURIT
Ziua jafului
- Baftă. - Ne vedem mai târziu.
Te iubesc.
ÎNCHIS
Bun...
Nu atinge nimic, nu spune nimic. Dă-te înapoi.
Stinge luminile. Stinge-le!
Ești nebună? Nici să nu te gândești la alarmă!
Du-te la colț!
Ții bani aici? Deschide-l! Deschide-l!
Repede, vino aici!
- Vrei să te împușc? - Nu...
Deschide-l!
Du-te la colț!
Ține mâinile jos. Ține, naibii, mâinile jos!
Bun...
Vino aici.
Vino aici, să te pot vedea! Vino, ieși de după colț!
Vino aici!
Lasă mâinile jos. Ține mâinile jos.
La naiba! Asta e tot ce ai aici?
Sunt cu ochii... Stai departe de alarmă, da?
La naiba, e tot ce... Du-te înapoi în colț!
Du-te, la naiba, înapoi în colț! Du-te la colț!
Rahat...
Ține mâinile jos, la vedere. Sunt cu ochii pe tine!
O să te împușc, da? Te împușc într-o secundă!
Astea sunt numai rahaturi!
Diamante...
Unde e cheia de la vitrinele astea?
- Unde sunt cheile de la vitrine? - În sertar!
Gura, da?
Astea sunt? Nu mișca, da?
Nu mișca.
Sunt toate la fel?
Sunt?
Proasta naibii!
Sunt cu ochii pe tine!
Care cheie... care e... La naiba!
Ce naiba...
A naibii sticlă...
Ce naiba e cu sticla asta?
La naiba...
Rahaturi...
Ale naibii rahaturi!
La naiba!
Idioata naibii!
Arma mea...
La naiba! Andy!
Ești atât de idiot!
Tâmpitul de Andy!
HANK: Cu trei zile înainte de jaf
- Ai făcut 500 de puncte. - Nu, tată. A doua a fost ratare.
- Nu, a fost o aruncare perfectă! - Bun joc.
- Cine mai vrea unul? - Unchiule Andy, pot să mai iau?
După cum joci, o să-ți cumpăr tot standul.
Nu, nu, nu... Mama ei nu o lasă să mănânce porcării de astea.
Asta nu e porcărie, e cârnăcior, nu e așa, dragă?
- Cât îți datorez? - Hank, nu e nevoie de banii tăi...
- Nu... eu plătesc, da? Mă ocup eu. - Ești sigur?
- A fost un joc bun? - Da, da, da...
Dă-mi un sărut...
- Ne vedem în week-endul viitor? - Da, te iubesc.
Uite-ți mingea.
- Nu ai hrănit-o cu porcării, nu? - Nu, bineînțeles că nu.
Nu vreau să se obișnuiască să mănânce prost.
- E cam grăsunică. - Nu e grăsunică, tu ești grăsunică.
Să ți-o trag!
- Și-a dat cu cremă protectoare? - Era înnourat, Martha.
Dar sunt radiații, Hank... Ai banii mei?
Doamne, Martha! Ai idee cât mă costă școala aia?
- Tu ai fost cel care a vrut-o acolo. - Pentru că e o școală a naibii de bună...
- ... și ea a vrut să meargă acolo. - Îmi ești dator pe trei luni.
Nu îți datorez ție, îi datorez Daniellei.
Să nu ne încurcăm în semantică...
- Pa. - Aprilie, Mai și Iunie!
Promit, da?
Rahat...
Să ți-o trag, da? Poți să-mi împrumuți celularul tău?
Eu nu am așa ceva.
Duce la cancer pe creier. E un telefon public la baie.
Poate să mai aștepte.
Ce se întâmplă cu tine?
Înainte de a apuca lumea de boașe, ar trebui să știu dacă tu ai așa ceva.
Eu le am, când am nevoie de ele, da?
Da, isteț și amuzant.
Asta e ceea ce am admirat întotdeauna la tine.
- Ești un ticălos, Andy. - Întotdeauna am fost.
- Să vedem dacă ai, până la urmă. - Ce?
Cojones...
Tu ai nevoie de bani. La fel și eu. Hai să o rezolvăm.
Despre ce vorbești?
E un loc pe care îl putem palma.
Îl știu ca pe propriul buzunar. Cel mai ușor ban pe care îl putem face.
Despre ce vorbești?
Să zicem cam... 600.000 $.
Și e asigurat împotriva furturilor. Spun asta pentru cazul
în care te-ar supăra problemele de conștiință.
Pot lua după aia 20 cenți la dolar.
Adică 60.000$ de fiecare.
Mai mult sau mai puțin.
- Nu îmi vine să cred că tu spui asta. - Poți crede.
E sigur, nimeni nu va fi rănit, toată lumea câștigă. E perfect.
De ce?
Ce ți...
- Tu ai nevoie de bani? - Bineînțeles că am nevoie, dar asta...
Asta e o infracțiune serioasă. Eu nu sunt genul ăsta. Am o fată...
Ai un rahat!
Ai un rahat întreg. O spui chiar tu.
Mereu, în fiecare zi.
Știi, nu e chiar atât de serios pe cât crezi.
Ești fratele meu mai mic. Ai încredere în mine.
Doamne, Andy!
De asta m-ai chemat? De asta ai vrut să stai cu mine ieri, ca să-mi spui aiureli?
Pentru asta te-am chemat.
Să-ți spun aiureli.
Care e locul?
Nu. Nu îți spun nimic până nu accepți.
La naiba...
E prea mult.
Ce mai face soția ta?
Salut, Hank!
Am o întâlnire.
- Mă întorc în scurtă vreme, da? - Bineînțeles, doar e joi.
Ai ajuns mai devreme?
Da, doar știi cât de ocupată sunt.
Spune-mi că o să te gândești la asta.
M-am gândit, deja. Și am ajuns la concluzia că ești nebun.
Unde am să mă duc cu tine?
Adică, ai de dat pensia alimentară,
ai de plătit școala Daniellei, ai ratele...
... ipoteca... apartamentul... În doi ani, ești terminat.
Pot să rezov toate astea. Știu că pot.
Când ai să te maturizezi, Hank?
Un singur lucru merge bine la tine...
... și ar trebui să te bucuri de el.
Ești chiar bun în pat și nu îmi trebuie altceva.
Te iubesc.
Vreau mai mult.
La fel voia și...
Oliver Twist.
Pot să te mai ajut o dată?
Sau chiar trebuie să te întorci?
Acestor vremuri triste, noi trebuie să ne supunem.
Să spunem ce simțim, nu ce ar trebui să spunem.
Bătrânii au avut de suferit mai mult. Tinerii nu vor cunoaște acest tumult,
nici cum e viața lungă de trecut.
Bravo! Bravo!
- Sunt mândră de tine! - Ai fost minunată!
Bunicul și cu mine credem că ai fost grozavă!
Scuzați-mă, îmi cer scuze... aș vrea să-mi oferiți un autograf.
- Tată... - Ce? Ai fost incredibilă!
- Încetează. - Ce e?
- Am sărit niște versuri... - Nu, nu e așa! Nu am remarcat!
- Tu ai remarcat? - Nu am remarcat nimic.
Dragă, ai fost grozavă. Ce e?
Mamă? Pot să merg să văd "Regele Leu" în week-end?
- E o excursie cu clasa. Merg toți. - I-ai cerut voie tatălui tău?
- Pot, tată? - Sigur, nu văd de ce nu.
Păi, e 130$. Rămânem peste noapte acolo,
iar în preț e inclus hotelul și ce mai e.
Bun. Grozav. Da...
- Da. - Salut. Pot să vorbesc cu tine?
- Unde ești? - În hol, lângă automatul de cafea.
- Vino în biroul meu în 30 de secunde. - Bine.
Hank, administratorul de pe strada Riverside, numărul 111, spune că se poate ocupa.
Are nevoie... Ce faci? Alo?
Deci?
- Locul ăla de care mi-ai vorbit... - Ce loc?
Ăla pe care îl vom...
Lovi? Jefui?
Spune...
Spune-mi despre el.
Nu o să-ți spun nimic, până nu îmi spui că ești de acord
și odată ce ai făcut-o, nu mai e cale de întoarcere.
Sunt de acord.
Dă-mi mâinile să ți le văd.
- Spune din nou: "Sunt de acord". - Despre ce vorbești?
Spune din nou: "Sunt de acord".
Sunt de acord. Ce nai...
Am vrut să văd dacă nu trișezi, ca în jocurile de când eram copii.
Știi, faza cu "nu se pune dacă ai degetele încrucișate".
Sunt de acord. Ce facem? Și când?
E vorba de un magazin de bijuterii.
- Îți sună cunoscut? - Nu.
Și dacă ți-aș spune că e "Foot Locker" de o parte
și magazinul de accesorii "Claire's" de cealaltă parte?
Da, așa e... Te-ai prins.
Acum, ascultă...
Nu ne interesează Tiffany, ci o afacere de familie.
Un loc nu prea aglomerat, într-o sâmbătă, când veniturile săptămânii sunt în seif.
Amândoi am lucrat acolo, știm combinația seifului,
știm sistemul de alarmă, știm unde e totul.
Estimez cam... Încasările pe o săptămână, bijuteriile, vitrinele, seiful...
Cu totul vreo 500.000$... poate chiar 600.000$.
Bătrâna care lucrează e singură până la prânz.
Ea nu o să fie o problemă.
Andy...
Da?
E magazinul mamei și al tatii.
De aia am spus...
... "o afacere de familie".
Nu putem face asta.
Ba da, putem. Gândește-te, e perfect.
Intri și ieși într-un minut,
asigurările vor avea grijă de mama și de tata, deci nu îi prejudiciem...
Nimănui nu o să-i pese. Poliția va lua dosarul și-l va arunca într-un sertar...
Doamne, Andy! Eu...
De ce mă vrei și pe mine în asta?
Asta va rezolva problemele amândurora.
Ce e de rezolvat în cazul tău?
La fel ca în cazul tău. Am nevoie de bani. Vreau să o iau de la început.
- Ce vrei să spui? - Ce naiba... Nu e treaba ta.
Vreau să o iau de la început. Asta e tot.
Vreau să o iau de la capăt și să-mi ajut frățiorul.
Haide!
Da...
Nu cred că pot să o fac...
- Nu cred că pot să o fac... - Ba da, poți să o faci!
Da, poți!
E pur și simplu...
Ai aici 2.000$.
E un avans.
Vezi dacă ăștia te pot ajuta să te hotărăști.
Și...
... imaginează-ți restul.
5, 6, 7, 8, 900$. E bine?
- Îmi mai datorezi pe Mai și pe Iunie. - Da, luni! Restul ți-i dau luni!
- Asta îți spuneam. - Ești un ratat.
- Ești așa un ratat! - Vin la tine cu 900$ și tu...
- Dacă ar fi fost pentru mine, poate! - La revedere.
- La revedere! - Mai și Iunie, ticălosule!
Danielle, cina!
Te rog, nu mă pune în aștep...
Doamne!
- Hei, Bobby. - Ce faci?
- Dă-mi voie să-ți fac cinste. - Lucrez, acum.
- Nu îți mai împrumut niciun ban. - Nu, omule, hai! Am biștari.
- Ai câștigat la Pronosport? - Da, aștept.
Uite, dacă ești liber mâine dimineață, am o propunere pentru tine.
Mai târziu.
- Și dacă sunt agenți de pază? - Nu sunt.
Nu, e o afacere de familie.
Cum adică e o afacere de familie?
- Ce naiba e asta? - E la periferie, da?
Nu e... nu e în oraș.
Nu știu.
Stai puțin...
Mergem până acolo, verificăm, dacă ceva pute...
... pur și simplu plecăm.
Spunem: "Ducă-se naibii", ne mișcăm cururile fericite acasă, iar banii îi păstrez oricum.
Da, bine.
Banii îi păstrezi oricum.
- Hanson? - Da, eu sunt.
Bun.
- Bobby, la naiba! Trebuie să plecăm! - Da, scuză-mă. Intră puțin!
Să arunc niște haine pe mine, durează o secundă.
Trebuie să plecăm! La naiba!
Doamne, Bobby, e atât de devreme!
- Dacă s-a trezit Bo, tu stai cu ea. - Ți-am spus că am ceva de lucru.
Mă doare în cot ce ai.
Chris nu e obișnuită să fie trezită atât de devreme.
Oh, Doamne!
Iubitule, poftim.
- Mulțumesc, puiule. - Vorbiți în liniște, da?
Dacă se trezește Bo, îți rup fundul în bătaie.
- În regulă. - Și pe al tău la fel.
Haide!
Bun. Să o facem!
Am ajuns?
Cine naiba se presupune că ai fi?
Am lucrat acolo, da?
Am lucrat acolo și nu pot risca să fiu recunoscut. Nu... Uite...
- Nu ai mai făcut așa ceva până acum, nu? - Da, și?
Trebuie să-ți spun ceva. Arăți ca un idiot.
O să o fac singur.
Serios?
Tu o să conduci și eu o să mă ocup de treabă, da?
Și dacă ai nevoie de ajutor?
Am tot ajutorul de care am nevoie, aici.
Fără împușcături.
- O să fac tot posibilul. - Hei, fără împușcături.
Tu conduci, eu fac treaba.
- Fără împușcături. - Tu nu ai tupeul să o faci.
Eu am tupeu și am și armă. Asta e înțelegerea, altfel cobor acum.
Nu! Doar...
Doar să nu tragi, da?
Bun. Încă 10 minute.
Ce naiba e asta?
I-am ascultat pe poponarii ăia tot drumul.
Acum trebuie să intru în pielea personajului.
- Da? - Bine.
Bun...
Asta e...
Ești gata?
Mașina în față, ușa deschisă, eu sar înăuntru, tu accelerezi.
- Simplu ca bună ziua. Bine? - Bine.
- Bine? - Bine.
- Să o facem. - Sigur.
Da, bună. Cu Andrew Hanson, se poate, vă rog?
Mooney. Mooney, da?
Spune-i că e Mooney.
- Da? - E un domn Mooney pe linia 2.
- Pare a fi un țicnit, dar... - E în regulă, fă-mi legătura.
S-a dărâmat totul, Andy.
Doamne, Andy...
Ce naiba o să mă fac?
ANDY: Cu patru zile înainte de jaf
Nu, dragă, nu îți face griji. E vreo greșeală.
E ori vina băncii, ori a mea.
Poate că nu am pus destui bani în contul comun.
Da... nu... Ascultă, nu îți face griji.
Sigur că o să ai banii. O să sun și o să rezolv totul, da?
Da, bine?
- Andy? - Da?
Te așteptăm în sala de conferințe.
Da, vin imediat.
Doamne!
Bun, următorul...
Auditorii.
Unii dintre voi poate ați auzit că ne-am procopsit cu un audit de la Fisc.
Auditorii vor fi aici luni.
Vor petrece câte o zi sau două în fiecare departament.
Luni vor începe cu ștatele de plată,
așa că tu vei fi primul, Andy.
Grozav.
Grozav... Nicio problemă.
Bună ziua. Cum vă simțiți astăzi, domnule?
Mulțumesc mult.
Ți-e foame?
Ia-ți ceva de băut.
Sigur... Apă tonică.
Contabilitatea...
Chestia e că în contabilitatea afacerilor imobiliare, poți să...
... poți să aduni pe linii, poți să aduni pe coloane, socoteala iese.
În fiecare zi, în fiecare noapte... iese totalul.
Totalul e întotdeauna suma părților.
E curat, e clar, e perfect, absolut...
Dar viața mea...
... nu iese la socoteală. E...
Nimic nu se leagă de altceva...
Eu nu sunt suma părților mele.
Părțile mele nu se adună...
... într-un...
... într-unul ca mine, cred...
Fă-ți rost de un psihiatru, sau de o soție.
- Am deja o soție. - Fă-ți rost de un psihiatru.
Îmi pare rău... e în regulă.
E din cauza mea, iubito?
Ce mai contează?
E doar încă o ratare.
Jur că are mare importanță.
- Tu ești tot ce vreau. - Da...
Sunt o bucătăreasă execrabilă, casa e o cocină,
sunt execrabilă în pat, nu știu de ce mă mai ții.
Nu ai fost în Rio.
Ce nu am fost?
Execrabilă în pat.
Bun, după cum spuneai, "Dă vina pe Rio".
- Cred că am putea să ne întoarcem acolo. - Ce?
În Rio.
- Să locuim? - Absolut.
Ești... ești nebun.
- Nebun. - De ce aș fi nebun?
Piața imobiliară e în plină creștere în Rio,
sunt mulți care investesc.
E la fel cum europenii și arabii
vor proprietăți imobiliare în New York, în America,
iar eu știu cum merge piața.
Nici măcar nu vorbești limba.
O să învăț.
Doamne!
Știi, când...
... când m-ai cunoscut,
cea mai bună perspectivă era să moștenesc afacerea părinților mei
și să-mi fac cumpărăturile în Westchester.
Acum, știu că nu suntem niște nababi, dar...
... uită-te puțin la viața noastră, de acum.
M-am angajat în slujba aia nenorocită, cu afaceri imobiliare,
care a fost practic o rampă de lansare.
Și câștig acum 100.000$ pe an.
Sunt inteligent.
Știu dedesubturile.
- Da... - Da.
Pariez că le știi.
Cu asta ce vrei să zici?
Că nu există un acord de extrădare între Brazilia și SUA.
Cum...
Cum naiba de știi asta?
Am văzut într-un film.
Da, cred că am văzut același film.
Deci, la ce te gândești?
La ce te gândești? La ce te gândești?
Nu întreba și nu spune.
Vreau doar să ne întoarcem acolo.
Da? Am văzut Heaven, Gina, e un loc drăguț în care putem sta.
Da?
E în regulă?
- Ce limbă vorbesc acolo? - Portugheză.
Eu vorbesc puțină spaniolă.
Scuză-mă, iubito. Nu e aceeași limbă.
- Ba da. Este. - Îmi pare rău, dar nu e.
- Ba da. Este. - Nu...
- Este. - Cum te cheamă?
- Mă numesc... - Mă numesc?
Gina...
De ce ai venit la mine?
Te știu de demult și știu cu ce te ocupi.
Ce, ești vreun polițai?
Nu sunt polițist. Am vrut doar să mă asigur că mai ești în branșă.
O să-ți aduc ce primesc, în curând. Accepți, sau nu. Dar știu că vei accepta.
Nu lucrez pentru polițiști.
Poți să mă verifici.
O să mă întorc.
Ai aici 2000$.
E un avans.
Vezi dacă ăștia te pot ajuta să te hotărăști.
Și...
... imaginează-ți restul.
Da, deci cum începem? La naiba...
- Nu noi, tu. - Eu?
Ce naiba știu eu despre furtul de bijuterii?
Vei învăța.
Te vei antrena în timpul loviturii.
- Termină. Asta e ceva serios. - Știu. Sunt serios ca un infarct.
Pentru că eu nu pot...
Nu pot merge în centrul ăla comercial.
- De ce nu? - Doamne!
Acum trei luni am negociat toată zona aceea
cu un reprezentant al Home Depot pentru că ei erau în căutare de spații,
iar noi avem mult teren în centrul comercial.
Am trecut de mai multe ori pe acolo,
"Andy, dragă. Ce mai faci? Nu te-am văzut de mult timp."
Le-am spus o mulțime de rahaturi,
pentru că și-au dat seama că va fi sfârșitul lor,
odată ce un mare conglomerat va cumpăra centrul comercial.
De aia, cineva ar putea să mă recunoască foarte ușor.
Atunci, amânăm... Adică...
Da, am putea...
Știi, să așteptăm vreun an...
Nu știu cum e la tine, dar pe mine problemele mă presează.
Doamne, Andy...
Andy!
- Nici măcar nu știu cum să încep. - Nu te mai purta ca un copil.
- Nu mă port ca un... - Te porți ca un copil.
Ia-ți o armă. O armă de jucărie.
De la un magazin pentru copii.
Doamna aia care lucrează sâmbăta... cum o cheamă?
- Doris? - Da, Doris, prietena mamei.
Are... cât are? 60-70 ani?
E oarbă ca un liliac. Uită-te la mine!
E oarbă ca un liliac, da?
Armele alea de jucărie par atât de reale, încât îi păcălesc mereu pe polițiști.
Te duci acolo la 8:00, să o vezi când deschide, o împingi în camera din spate,
golești seiful, sertarele, iei banii gheață și le arunci pe toate într-o geantă.
În regulă? Nu e nicio problemă.
Doamne, Andy! Nu știu. Nu știu...
Eu nu... eu...
Nu știu.
Haide.
Poți să o faci.
Oricine poate.
- Mă gândeam, doar... - Știu, știu.
Dar e prea târziu ca să te mai gândești.
E prea târziu.
Ăsta e viitorul nostru.
- Da? - E un domn Mooney pe linia 2.
- Pare a fi un țicnit, dar... - E în regulă, fă-mi legătura.
S-a dărâmat totul, Andy.
Doamne, Andy...
Ce naiba o să mă fac?
- Poate e internată în altă aripă? - Dacă ați putea să vă calmați puțin.
- Încerc să vă ajut. - Eu nu...
- Ce faci aici? - Păstrați liniștea, puțin.
M-a sunat tata, da? Abia am ajuns aici.
Uitați, doamnă, tata... Am înțeles...
- Am înțeles. - După cum i-am spus și lui.
- Nu avem niciun Charles Hanson. - Știu, dar ar putea să...
Stați puțin! Avem pe cineva Nanette Hanson.
- Cum? - E cineva, Nanette Hanson.
Au adus-o acum 3 ore.
Ce?
Plăgi prin împușcare.
- Unde e? - La urgențe, terapie intensivă.
Hei... Așteaptă! Sunteți rude?
Domnule? Sunteți...
Tată?
E inconștientă...
Și...
... este...
Spuneau că...
CHARLES: Cu o zi înainte de jaf
Deci, cum te simți?
Da, mă simt bătrân!
Adică, am învățat toată săptămâna și nu îmi pot aminti nimic.
Haide! O să treci testul ăsta, tată.
O să-mi petrec ziua de naștere dând testul ăsta stupid.
Ai mai vorbit cu frații tăi?
- Acum câteva săptămâni. - Da? Ce mai fac?
Sunt ocupați.
Știi, tată. Hank e Hank și Andy e Andy.
Gata cu tocitul, sărbătoritule. E momentul adevărului.
- La ce oră vine Doris la magazin? - A spus că cel mai târziu pe la 12.
Trebuie să stea cu copilul fiicei ei.
Te iau imediat după test.
Haide, haide!
Bine, bine!
- Un punctaj perfect, domnule Hanson. - Bingo!
Felicitări!
Acum, dacă o să duceți asta la ghișeul C,
vă vor face controlul oftalmologic.
Ar trebui să fie bine, îi port pe ăștia.
- Am studiat din greu. Mulțumesc! - E în regulă!
- Domnule! Nu puteți trece. - E magazinul meu.
- Îmi pare rău. Joey! - Ce s-a întâmplat?
- Domnule... - Ce s-a întâmplat?
- Vreau să știu ce se întâmplă! - Așteptați dincolo de banda galbenă.
- E soția mea! - Vă rog, calmați-vă.
Te iubesc.
Mai sunt destule teste pe care le putem face,
dar din ceea ce am văzut până acum, e foarte puțin probabil.
Nu mai există activitate cerebrală. Statistic vorbind,
sunt șanse foarte mici de revenire.
De ce lucra mama?
Credeam că nu mai lucrează la magazin. Katherine mi-a spus asta.
Clarice trebuia să stea cu copilul, eu trebuia să-mi fac controlul pentru permis.
Astăzi e ziua mea.
Unde e fratele tău?
El...
A zis că nu mai suportă.
Nu mai poate să o vadă așa.
Hoțul ucis în jaful magazinului de bijuterii a fost identificat
Avea 28 de ani.
Era cunoscut în Red Hook.
Red Hook? Și ce făcea tocmai aici?
Ce naiba făcea?! Ce...
Adică, alegea la întâmplare un punct de pe hartă?
E atât...
E atât de absurd. Atât de arbitrar.
De ce eu? De ce ea?
Ce făcea tipul ăsta?
Să arzi în iad!
Da, înțeleg. Da, mulțumesc.
Nu ar fi mai bine să sunați și să stabiliți o întâlnire?
Aș prefera să aștept.
Vă rog.
Steve. Vreau să te ocupi de asta.
Tată...
Trebuie să iei o decizie, tată.
Arma a fost cumpărată din Texas.
Cu un permis de conducere furat și cu acte de identificare falsificate.
Arma apare în New York, la un an după aceea.
Mama are nevoie de o decizie din partea ta, tată.
- Andy, lasă-l în pace. - Trebuie să facă ceva.
- Trebuie să ia o decizie. - Lasă-l cu suferința lui, puțin.
- Mama e în mâinile Domnului! - Vrei să termini cu prostiile astea?
- Nu ar trebui să-l forțezi pe tata. - Trebuie să ia o decizie.
Salut, Patrick.
Știm că vă e greu, domnule Hanson.
Lăsați-o să se stingă.
Dumnezeule milostiv și atotputernic,
iartă păcatele făcute de fiica Ta, Nanette, în viața asta.
Primește-o cu bunăvoința Ta, te rugăm, în grădina îngerilor...
Deoarece suntem păregătiți să o lăsăm pe sora noastră la locul de ohihnă.
"Privește deasemenea cu bunăvoință pe toți acei ce jelesc..."
"Și consolează-i pentru pierderea lor."
"Deoarece Dumnezeu a ales să o cheme pe Nanette din această viață,
"încredintând trupul ei pământului, pentru că noi suntem țărână și în țărână ne vom întoarce."
Îmi pare așa de rău, pentru pierderea dvs. A fost o persoană minunată.
- A fost o femeie minunată. - Da.
- Îmi pare așa de rău.... - Aveți sincerele mele condoleanțe.
A fost o prietenă dragă.
Îmi pare așa de rău pentru pierderea dvs, mama dvs a fost o persoană minunată...
Îmi pare așa rău....
Dumnezeu să vă binecuvânteze...
Nu mai pot juca teatrul ăsta, Andy.
Întotdeauna s-a purtat ca un copil.
Da?
Nu prea pot vorbi acum.
Nu pot...
Trebuie să plec, Andy are nevoie de mine.
- Secția 22. - Cu detectivul Barret, vă rog.
Un moment, domnule.
Îmi pare rău, nu e aici acum.
E cineva pe acolo care știe ceva de cazul Nanette Hanson?
- Cu cine vorbesc, vă rog? - Charles Hanson, da...
Numai un moment, domnule.
Sergent Sullivan.
Bună dimineața. Am mai încercat să dau de detectivul Barret, dar nu m-a mai sunat înapoi.
Ați dori să-i lăsați un mesaj, domnule?
Nu, nu vreau să-i mai las încă un mesaj.
Nu e nimeni căruia să-i pese? Nu e nimeni acolo care să-și câștige pâinea?
Ați dori să lăsați un mesaj, domnule?
HANK: Ziua jafului
- Nu știi cât e de important asta pentru mine? - Știu, doar că...
Știi... am crezut că o să mă descurc, dar n-am putut să strâng banii, știi?
Toți prietenii mei cred că voi merge și eu. Ce o să le spun?
Vor mai fi și alte excursii...
Dar nu la "Regele Leu"!
Tată, dacă nu vroiai să plătești pentru asta, trebuia să-mi spui,
și să mă scutești de umilința de a trebui să le spun tuturor prietenilor că ești un ratat.
Aici e Hank, probabil sunt ieșit. Lăsați mesajul după semnal.
Știu că ești acolo.
Ridică telefonul.
Ridică, naibii, telefonul, poponar afurisit!
- Andy, sunt aici. - Unde ai fost?
Aici. Am sunat că mi-e rău.
Ce naiba ai făcut cu găozarul ăla?
- Eram speriat, da? Îmi pare rău. - Nu ți-am zis fără arme, la naiba?
- Trebuie să vorbim. - Andy...
Ne întâlnim la barul lui Moony.
Încă mai poți trece să o vezi pe mama.
- Și ce să spun? - Nu spune nimic. La naiba!
- Cine mai știe? - Nimeni.
- Nu ai spus nimănui? - Nu.
- Nu te-a văzut nimeni vorbind cu Bobby? - Nu.
De unde știi că nu te-a văzut nimeni aici?
Haide. Era multă lume, înghesuială... Nu, nu...
- El a închiriat mașina cu tine? - Ce să facă?
- El a închiriat mașina? - Nu! Nu!
Ai...
- Bun, l-ai luat... - Da, de la el de acasă.
Nimeni nu te-a văzut în casa lui?
- Nimeni nu te-a văzut în casa lui? - Nu! Nu!
- Nimeni nu te-a văzut în casa aia? - Nu!
Ai curățat mașina? Ai șters amprentele?
- Ai curățat...? - Am curățat...
- Ai lăsat ceva în mașină? - Nu, bineînțeles că nu.
Probabil că va fi bine.
Dacă nu fac legătura cu mașina, probabil suntem în regulă.
Nu ar fi trebuit să se întâmple asta...
Întoarce-te la serviciu și poartă-te normal.
Bine.
Îmi pare foarte rău, Andy. Îmi pare...
Nu cred că pot trece prin asta.
Taci.
- Am iubit-o atât de mult... - Taci, naibii, din gură!
Dacă tot trebuia să iei pe cineva, de ce a trebuit să-l iei pe el?
Un mesaj nou.
Aici e Mike Stubin de la închirieri auto, pentru domnul Hank Hanson.
Domnule Hanson, ați returnat o mașină ieri
și se pare că ați uitat niște obiecte personale în ea.
Vă rog, dați-mi un telefon la 555-2649. Numele meu e Mike Steuben.
Încă o dată, numărul e 555-2649. Mulțumesc.
Sfârșitul mesajului.
Bun...
Doamne!
555...
Bun.
Salutare, ați sunat la închirieri auto. Birourile noastre sunt acum închise.
- Orele noastre de program... - La naiba...
La naiba!
Bun. Doamne! E în regulă, e în regulă...
Scuzați-mă...
Așa e. 255$ plus TVA.
Dar pentru încă 17$ pot să vă ofer ceva din clasa lux.
Sau pentru... da?
Exact, din clasa compact. 255 plus taxele.
Asta dacă nu vreți un SUV... pe care vi-l pot oferi la 299$...
Scuzați, Mike Stubin este? Știu, vreau doar să-l găsesc pe Mike...
Deci, doriți un "upgrade" la SUV?
Nu, nu. Din clasa mijlocie e perfect, domnule.
Nu... mulțumesc că ați sunat.
Scuzați.
- Bună dimineța, cu ce vă pot ajuta, domnule? - Am primit un mesaj de la domnul Mike Steuben.
Se pare că am lăsat ceva în vehiculul pe care l-am returnat ieri. Cred că era un CD.
Atunci, ați vorbit cu domnul Steuben. El e șeful.
Știu. Pot vorbi cu el?
Îmi pare rău, dar nu este. O să trebuiască să reveniți.
- Când îl pot găsi? - Nu știu...
Nu o să fie deloc astăzi aici...
Atunci, poate mă puteți dvs ajuta.
Nu, îmi pare rău, domnule. Îmi pare rău, mă scuzați...
- Credeți că... - Îmi pare rău.
- Va fi aici, mâine? - Da, închirieri auto.
Nu, eu...
Nu, nu am spus asta, domnule. Nu depinde de mine.
Nu...
Scuză-mă, îmi dai o bere? Mersi.
El e tipul. El e.
Hei, amice...
- Ăsta e tipul? - Da...
Ai fost cu Bobby Lasorda, sâmbătă?
- Ce? - Te-am întrebat ceva, la naiba!
Ce? Da, da, da.
- Cum te cheamă? - Sunt Hank.
- Hank, ce? - Știi ce?
Vino. De ce nu... Să mergem.
Urmează-mă. Cred că putem vorbi acolo.
- Veniți. Luați loc. - Aici e bine?
Da, e perfect.
Deci...
Care e treaba?
Sora mea...
... s-a trezit dintr-o dată văduvă.
Mi-a spus că Bobby și cu tine ați avut o treabă.
Bobby spunea că era o treabă de făcut.
În care a ajuns să fie împușcat și ucis, dar tu nu ai fost împușcat și ucis.
Nu, eu am aranjat doar să-i fac rost de o mașină.
- Îmi pare rău. - Dar ce naiba înseamnă asta?
Bobby mi-a spus că are nevoie de o mașină închiriată, dar...
Asta a fost vineri noapte, și...
El nu avea carte de credit. Așa că, i-am spus că îi închiriez eu cu cardul meu.
Îi datoram niște bani, așa că... Asta e tot, jur.
Îmi pare foarte rău.
- Ce? Acum, minți? - Nu, nu...
Pentru că, dacă Bobby ar fi vrut un card, ar fi furat unul, la naiba!
Chris, așteaptă, naibii, afară. Lasă-mă să tratez eu.
Ai permis de conducere?
- Ce? - Știi tu...
Permisul auto pe care îl arăți, când închiriezi o mașină?
Da, da...
- Dă-mi-l să-l văd. - Da...
Bine... Sigur.
Uite...
- Henry Hanson. - Da.
Asta e adresa ta, da?
Da, da... aia e.
O să fiu sincer cu tine, băiete.
- Te superi dacă îți spun "băiete"? - Oamenii îmi spun Hank.
Bobby era un rahat.
Eu o știu, tu o știi... dar nu asta contează.
Ce contează e că acest rahat era tatăl copilului surorii mele.
Și el plătea cheltuielile casei.
Acum e mort și eu mă întreb:
"Cine o să plătească toate cheltuielile alea?"
Regret. Trebuie să mă...
- Regretele nu plătesc facturile, băiete. - Știu, știu...
Trebuie să negociem un acord, așa că fă-mi o ofertă.
10 miare. S-a făcut! 10 miare. Cred că am căzut de acord.
Dacă nu vrei cu 10, pot să las la 15.
- Nu. - Sora mea vrea să te ucid.
Sau aș putea să chem polițaii.
Dar mie nu îmi plac polițaii...
... și polițaii nu or să plătească facturile surorii mele.
Așa că eu cred că acordul e destul de corect pentru tot.
- Poimâine, băiete. - Unde pot...? Unde...
Aici. La ora 20:00.
Ești nebun?
Îmi închipui că trebuie să-ți mai fi rămas ceva în urma acordului de divorț.
Tu îmi datorezi mie bani... Îmi datorezi 2.000 de dolari.
Mă mir că ai tupeul să mă întrebi.
Martha...
Am necazuri serioase.
Nu dau o para chioară pe necazurile în care te-ai băgat.
Și data viitoare când mai apari pe aici, ar fi bine să-mi dai banii.
Ascultă...
- Spune-i Daniellei că o iubesc. - Dacă o iubești, plătește-i pensia.
Îmi pare rău pentru pierderea suferită, a fost o persoană minunată.
- A fost o femeie minunată. - Condoleanțe.
Era minunată.
Dumnezeu să te binecuvânteze.
Nu mai pot juca teatrul ăsta, Andy.
Întotdeauna s-a purtat ca un copil.
Da?
- Bună, Gina. - Nu prea pot vorbi acum.
Andy are nevoie de mine. Trebuie să plec.
Gina? Gi...
Scuzați-mă. Mike Steuben e aici?
- Nu până la amiază. Vă pot ajuta eu? - Da, da.
Am returnat o mașină sâmbătă și...
Cred că am uitat ceva.
Hanson?
Așa e. Hanson. Sunt destul de sigur că e un CD.
Numai puțin.
Poftim, domnule Hanson.
- Grozav. - Aș vrea să văd, doar, un act.
Da... știi, l-am...
Mi-am pierdut permisul de conducere.
Aveți cartea de credit cu care ați închiriat mașina?
Da... da...
- Asta de aici. - E în regulă.
Bine. Grozav.
- Mulțumesc. - Aveți grijă.
- Alo? - Sunt eu.
Andy, Iisuse! La naiba, omule, avem probleme!
ANDY: Ziua jafului
Bună, Andy. Aici e Jake, de la birou.
Îmi pare rău că te deranjez, dar auditorii vin mâine.
Am remarcat câteva probleme. Destul de urgente, așa că sună-mă când ajungi.
O să trebuiască să dormi puțin, deseară.
Te-ai gândit ce faci cu magazinul?
O să trebuiască să iei în calcul... O să se...
Pot să îl țin eu deschis, știi, cât timp ești la spital.
Câteva ore pe zi.
Oamenii vor ști că încă mai merge.
Ar trebui să ard afurisitul ăla de loc până la temelii.
Andy, aici e Jake.
Sper că îți verifici mesajele, pentru că avem niște probleme serioase aici.
Auditorii spun că sunt doi angajați cu contracte desfăcute,
în departamentul tău care încă își mai încasează salariile.
Și mai e ceva despre CAS-uri neplătite.
Ascultă... trebuie să ne suni.
Trebuie să mă duc la birou, mâine...
Sunt probleme. Mă duc de dimineață și mă întorc mai târziu.
Bine?
Mama e pe moarte și el se întoarce la muncă.
Da!
Ridică telefonul.
Știu că ești acolo. Ridică, naibii, telefonul, poponar afurisit!
Andy, sunt aici.
Ce cauți aici? Nu ai programată o întâlnire.
- Știi regulile. Nu poți să apari pur și simplu. - Știu, îmi pare rău.
Întoarce-te într-o oră, domnule Apă Tonică.
Mama mea e pe moarte.
Ce păcat...
Data viitoare să-ți faci o programare.
- Rahat tâmpit. - Nu îmi mai vorbi așa.
Ce... Ce naiba?!
Ai de gând să devii dur?
O să mă lovești?
De ce era nevoie de o armă? De ce era nevoie de o afurisită de armă?
Ți-am dat toate informațiile care îți trebuiau. De ce a trebuit să meargă Bobby acolo?
- De ce dracu'? - Nu credeam că o pot face singur.
Ar trebui să te omor.
Cum facem să nu cadă rahatul tău pe pantofii mei?
Deci...
Acum, cine mai știe?
"Primește-i trupul în pământ."
"Pentru că din țărână ne-am născut și în țărână ne întoarcem."
"Domnul Iisus ne va schimba trupurile asemenea Lui, în gloria Sa."
"Să o lăsăm pe sora noastră în mâinile Domnului..."
Nu îi plăcea când mă apucam să fac un grătar.
Îmi pare rău că nu am putut să fiu așa cum ți-ai dorit să fiu.
Niciodată nu m-am priceput să vorbesc despre sentimente
sau să arăt genul ăla de afecțiune și sprijin.
Îmi pare rău...
... că nu am fost în stare să fiu tatăl pe care l-ai vrut.
Dar cred că vroiam să fii mai bun decât mine
și credeam că dacă o să te presez...
Poate că nu înseamnă nimic pentru tine, dar aș vrea să știi
că eu cu adevărat te iubesc.
Și îmi pare rău. Îmi pare rău.
Îmi pare atât de rău.
Îmi pare rău că nici eu nu am fost fiul pe care l-ai vrut.
Ai făcut tot ce ai putut.
Totuși...
... mi se pare că tot pe Hank îl placi.
Și el e mult mai ratat decât eram eu.
- E un copil. - Da...
- Avea nevoie de mine mai mult. - Și eu am nevoie de tine mai mult.
Cu siguranță nu era din cauza figurii lui drăguțe, de cățeluș.
Tu ai fost primul.
Pentru primul întotdeauna e mai greu.
Da, așa se spune...
Știi, cu voi patru...
Nu am simțit niciodată că aș fi făcut parte din club.
Păsări frumoase, cu pene...
Ești sigur că sunt fiul tău?
Gina și cu mine trebuie să ne întoarcem în oraș.
Andy?
Tată...
Oh, Andy...
Bine...
Ce ar fi să oprim pe dreapta?
L-ai văzut pe tata?
Oh, Doamne!
Nu e corect! Nu e corect!
Toată viața am muncit să ajung ca tine. Toată viața!
Toată viața cu tine și nu e corect!
Crezi că poți să spui că îți pare rău și să dispară totul!
E prea târziu. Nu e atât de simplu.
Nu e corect! Nu e corect la dracu'!
Nu, tată...
Oh, Doamne!
Nu poate să facă așa ceva!
Andy...
Andy?
- Mă întorc mai târziu. - Unde te duci?
Mă întorc repede. Trebuie să mă ocup de niște lucruri.
Ce se întâmplă?
Și dacă o să te întorci și eu nu o să fiu aici?
Trebuie să ajungi undeva?
A sunat șeful tău și vrea să-l suni imediat.
Ai probleme?
Nu m-a găsit, doar.
Unde te duci?
Ceva trebuie să se schimbe...
- Cum adică? - Adică... nu mai merge.
- Ce nu merge? - Viața pe care o avem.
A fost destul de rău înainte de Rio, dar acum e chiar mai rău.
Nu îmi mai spui nimic din ce se petrece.
Nu înțeleg...
Nici eu...
Ce a fost chestia aia din mașină, ieri?
Aș putea să te ajut.
Nu am nevoie de niciun ajutor.
Realizezi... că am avut o aventură?
Asta ce vrea să însemne?
Înseamnă că mi-am tras-o cu altul.
În fiecare joi, eu cu fratele tău, Hank,
ne întâlneam și ne-o trăgeam.
Și nu doar atât. Mă iubește.
Și mă găsește atrăgătoare.
Tot timpul.
Nu doar în vacanțe.
Hank?
Da, Hank...
Nu ai de gând să spui nimic?
Nu ai de gând să te enervezi?
- Unde o să te duci? - O să mă duc la mama.
Cum o să ajungi acolo?
O să iau un taxi.
Am nevoie de niște bani.
O să mă duc la bancă mai târziu.
Salut, ați sunat la Gina și Andy, lăsați mesajul.
Hai!
CHARLES: La o săptămână după jaf
Ultima persoană pe care mă gândeam că o să o mai văd cât timp voi mai trăi.
Charles Hanson.
Tot escroc ai rămas?
Ai venit tot drumul ăsta să mă insulți?
Ai auzit ceva de un jaf armat din centrul comercial Westchester?
Ce știu eu de Westchester?
Locul ăla e pentru cetățeni onești, ca tine.
- Ai auzit ceva? - De ce aș auzi ceva despre ceva?
- Eu vând diamante! - Iar unele dintre cele furate.
- Niciodată! - Tâlharul era un tânăr...
... pe care îl chema Bobby Lasorda.
Ai greșit adresa, Charlie.
O pereche de ticăloși mi-au împușcat nevasta într-un jaf.
E moartă.
Îmi pare rău.
Nu dau o para chioară pe găinăriile tale,
nu îmi mai pasă de nimic.
Decât să-l găsesc pe tipul care a făcut-o.
Știi ceva?
Îmi amintesc de vremea când Charlie Hanson a început pe strada asta.
Tânăr și arogant și bun bijutier. E mult timp de atunci, Charlie.
Întotdeauna ai urât curajul meu.
Îmi spui "escroc", dar nu știi cum merg treburile în lumea asta.
Sau ce ar putea unii să facă pentru bani.
Cred...că acum știi, Charlie.
Lumea e un loc malefic, Charlie.
Unii dintre noi scot bani din asta.
Dar alții sunt distruși.
A intrat aici. Semăna puțin cu tine, Charlie.
A intrat și aproape că am știut,
chiar când l-am văzut.
Da?
- Sunt eu. - Andy, Doamne, avem necazuri.
Cum adică, probleme?
Prietena lui Bobby a venit cu fratele ei.
Și tipul mă șantajează...
Spunea că o să se ducă la poliție, sau o să mă omoare, dacă nu îi dau 10.000$.
Bine, bine...
Stai acolo, ajung și eu și o să mă gândesc la ceva.
- Andy, tipul ăsta e aproape! - O să găsesc ceva.
Andy, Jake vrea să te vadă.
Sunt cu toții în sala de conferințe cu tipii de la Fisc.
- Caută prin conturile tale. - Dă-i naibii! Mă duc la tatăl meu.
O să trebuiască să le spun că ai trecut pe aici.
Pentru numele Domnului, Andy. Spune ceva.
Bine...
Avem probleme.
Cea mai urâtă problemă de când ai fost acolo, da?
Așa că...
... o să încerc să o rezolv.
Nu avem altă soluție decât să urmezi indicațiile mele,
fără întrebări, fără ezitări.
Am făcut asta și până acum, da? Și am ajuns la asta. Viața mea aruncată la WC.
Să te ia naiba! O fac singur. Poți să rămâi aici și să aștepți să te ducă la închisoare
unde să putrezești restul vieții tale, tâmpitule.
Să o facem oricum... Ce ai în cap?
Scuză-mă... Care e ideea ta?
Cum o cheamă pe iubita lui Bobby?
- Chris... Da, Chris. - Chris.
Sun-o pe Chris și spune-i să-l cheme pe fratele ei la apartament.
- Pentru ce? - Ne întâlnim cu ei.
Trebuie să le dăm 10.000$. O să trebuiască să o rezolvăm.
Cum s-o rezolvăm?
Ne luăm după fler și vedem ce se întâmplă. Poate îi plătim.
Nu o să ne lase niciodată să-i scăpăm din gheare.
O să trebuiască să-i plătim pentru tot restul vieții noastre.
Ai reușit să-ți dai seama, în sfârșit, ceva și singur?
Să mergem să luăm banii și să vedem ce se întâmplă.
De unde o să scoatem 10.000$?
Nu o să fie prea ușor.
Sun-o pe Chris.
Taxi!
Ți-am spus...
La naiba...
Andy, Doamne! O să-l ucizi.
Hai.
La naiba!
Hai!
Ține geanta. Ține, naibii, geanta!
Ține-o deschisă! Ține-o deschisă așa!
O țin, o țin...
- Ah, rahat! Le vrei pe astea... - Pune-le în geantă!
Bagă-le în geantă!
- Ieși. - Gata.
Oh, Doamne, Andy!
- Ai atins ceva? - Ai înnebunit?
- Ai atins ceva? - Ești nebun?
- Ai atins ceva? - Așteptă, nu trebuia să-l ucizi, da?
Nu ar fi chemat niciodată poliția! Bine? E un traficant de droguri.
Da... Ar fi chemat, doar, alți traficanți și furnizori.
Nu ne mai trebuiau decât 10 sud americani care să ne vâneze pentru tot restul vieții.
- Ai atins ceva? - Nu cred.
- Nu crezi? - Nu cred! Nu! Nu!
Gândește-te! Pentru numele Domnului, gândește-te!
- Ai atins ceva? - Nu îmi place asta, Andy!
- Nu îmi place... - Taci din gură! Taci din gură!
- Ai atins ceva? - Nu.
Totul e bine?
Să mergem!
Ai banii, băiete?
Nu îmi place să bat drumurile de pomană.
Nu pari prea fericit.
Te superi dacă îți spun Groucho?
Nu, nu mă supăr.
- Îți place ce vezi? - Da, mult.
- Ridică-te. Ridică-te! - Bine.
- Întoarce-te! - E în regulă.
Deci, cum o să o facem?
Cu plăcere îți dăm banii, o să ai destui.
De unde știu că nu o să ne storci din nou în câteva luni?
Nu, nu. Vreau doar atât cât să pot avea grijă de Chris.
Drăguț. Fratele meu nu ar avea atâta grijă de mine.
Salut!
Ce spui, Chris? Să avem încredere în tipul ăsta?
- Da... - Vorbește mai tare! Ce?
Da!
Eu nu aș prea crede.
Nu, Andy. Nu, nu, nu.
- Ce ai spus? - Nu pot face așa ceva.
Nu îți dau voie.
- Nu îmi dai voie? - Nu, ajunge.
Dacă vrei să o ucizi pe ea, o să trebuiască să mă ucizi pe mine.
Nu e o idee chiar atât de proastă.
De fapt, e chiar una destul de bună.
Știi că știu.
Ce știi?
Știu.
Îmi pare rău.
Am dat-o în bară cu totul.
Fă-o.
Dă-i drumul.
Hai!
Mi-ai face un favor.
Hai.
Cară-te, naibii, de aici!
Cară-te, naibii, de aici! Du-te!
Du-te!
Rahat!
Hank!
Oprește vehiculul!
Oprește pe margine! Eliberează drumul.
Bună, domnule Hanson. Băgați capul pe ușă și dacă e treaz,
puteți sta câteva minute cu el.
Tată...
Nu am avut nicio clipă intenția să o rănesc.
Am avut doar nevoie de bani.
Nu ar fi trebuit să se ducă cu nicio armă.
Iar ea nu ar fi trebuit să fie în magazin.
Totul a mers prost.
E în regulă, Andy.
E în regulă.
Soră! Monitorul cardiac s-a oprit pentru un moment.
Așa face uneori. Nu vă faceți griji. Dacă se mai întâmplă apăsați pe RESET.
Soră!
Atențiune personal, cod albastru.