RUSIA -Taramul Tigrului al Ursilor si al Vulcanilor
Cea mai mare țară de pe pământ.
Munții Caucaz.
Uralii.
Infinitele stepe siberiene.
10 000 de kilometrii.
îndepărtata peninsula Kamceatka.
O lume neiertătoare de zăpadă și ghiață.
în nesfârșita iarnă.
Traducerea si adaptarea neaion@yahoo.com Multumiri VocaTeam b.v
Un zbor deasupra Siberiei.
spre cele mai îndepărtate puncte ale marelui imperiu.
unde estul îndepărtat al Rusiei întâlnește oceanul Pacific.
Asta este ultima șansă
să vedem cele mai mari feline ale lumii.
Tigrul siberian face față cu brio temperaturilor extreme,
și nu așa bine prezenței umane.
AU MAI RĂMAS NUMAI 500 ÎN SĂLBĂTICIE.
În ciuda capcanelor,a braconajului și a otrăvirii,
aceste animale se găsesc pretutindeni în Rusia,
în special în Siberia.
Iarna este vremea lupului.
Ei pot mirosi animalele moarte de la kilometri distanță.
Suflând în zăpadă ei adulmecă mirosurile prăzii.
Acest lup adulmecă o pradă specială.
Unul dintre cel mai de preț vânat din lume.
Este samurul.
Va fi în siguranță înapoi în vizuina sa.
Taigaua e așa de vastă,
încât ascunde o mulțime de priveliști rare.
O căprioară cu dinți de vampir.
Moscul.
El manâncă în principal licheni
și pentru asta e necesar să mestece mult.
E greu să îți imaginezi iarna rusească fără corbi.
Aceste păsări inteligente se plictisesc ușor,
și întotdeauna sunt în căutare de ceva nou.
Zăpadă.
O pantă.
Ce ai putea face cu astea?
Să te dai pe topogan, stilul corbului.
Practica duce la perfecțiune.
Și aici avem de a face cu un expert.
El își testează pista întâi.
Acesta pornește.
Nu poate fi așa greu.
În regulă , încearcă iar.
Ajunge pentru azi.
După nesfârșita pădure, mult mai la nord
este Rusia artică.
Este viața și aici.
Un pui de focă polară.
Puii sunt înțărcați în numai 12 zile.
Puii sunt mereu flămânzi și întotdeauna în căutarea mamei lor.
Și nu-i de mirare.
În aceste 12 zile, ei trebuie să își tripleze greutatea corporală.
Laptele mamei lor e pură cremă,
40 procente grăsime.
Gheața va începe în curând să se rupă.
Focile vor avea numai câteva săptămâni să învețe să înoate.
Urșii polari sunt acum în elementul lor.
Ei pot mirosi focile de la mai mult de un kilometru distanță.
Pe ghiață puii ar fi pradă ușoară.
Puii vor mai în siguranță în apă.
Prea târziu.
Dar nu i-a făcut plăcere baia asta înainte de termen.
Jos,aici, focile au marea polară numai pentru ele.
Înapoi în sud pe coasta Pacificului.
În curând ajungem pe o peninsulă măreață.
Tărâmul vulcanilor de la capătul lumii.
Kamceatka.
Vulturul cu umeri albi
Cel mai greu vultur de pe pământ.
Acvila de munte,
cu o greutate mai mică.
Prădătorii s-au adunat la baza vulcanului.
la "ospățul bogaților"
Somon.
Ultimele rămășițe ale toamnei sunt acum înalt transformate.
Căldura de la vulcan face că lacul Kurile să nu înghețe complet deasupra,
un prețios loc de cantonament pentru sute de răpitori.
Cel mai mare vultur pescar și acvila de munte
sunt dușmani de moarte.
Acvila de munte pare că pierde lupta,
dar se poate apleca și plonja.
Nu e sfârșitul jocului încă.
Kamceatka are mai mult de 160 de vulcani.
29 dintre ei sunt activi.
Cea mai mare concentrație de vulcani de pe pământ.
Pe lângă vulcani,
sunt gheizere și izvoare fierbinți.
Toată zona pare să dea în fiert
chiar în toiul iernii.
Acești vulcani nu au odihnă.
Cocoșul de munte cu ciocul negru își caută perechea.
Dansul de curtare începe la răsăritul soarelui.
Lumina zorilor arată penajul cocoșului în toată gloria să.
Vulpea vânează cocoșul cu ciocul negru
și Potârnichea de zăpadă( sau de salcie).
Să înceapă vânătoarea.
Trebuie să ai aripi.
Când temperatura crește peste limita înghețului,
peisajul se transformă.
Și aici nu e timp de pierdut.
E "toată viteza înainte" în luxuriantul câmp de gheizere.
Acest urs brun bătrân știe și iubește aceste pajiști calde
care apar așa de timpuriu.
Kamceatka este o vastă și unică lume în sinea sa.
Zburăm deasupra munților și ghețarilor Kamceatkăi,
și deasupra a 8 000 de kilometri spre vest deasupra Siberiei,
Spre înalții Caucazi,
munți cu înălțimi mai mari de 5 000 de metrii.
Muntele Elbrus,
la 5 640 metrii,
e mai înalt chiar decât Mont Blanc.
cel mai înalt vârf al Europei și deasemeni cel mai înzăpezit.
Primăvara e anotimpul avalanșelor.
Aici se găsesc animale foarte rare în munții ăștia.
Ca această capră caucaziană
sau țap.
Țapii tineri concurează pentru supremație,
NUMAI CÂTEVA SUTE DIN ACESTE ANIMALE MAIESTUOASE AU MAI RĂMAS.
Un grup micuț înconjurat de un peisaj care îți taie respirația.
Este ceva magic la Caucazi.
6 500 de specii de plante viețuiesc pe aceste pante,
o grădină uitată a raiului.
Și un alt animal foarte rar se găsește aici.
Este prima oară când este filmat.
Cel mai mare mamifer din Europa,
Zimbrul.
În secolul 20 zimbrul a dispărut din sălbăticie.
Câteva animale captive au fost eliberate în sălbăticie.
Ele au format turmele de azi.
Unul dintre aceste animale liniștite poate cântări până la o tonă.
O IMAGINE A SPERANȚEI.
Lungi coloane de zimbri cutreieră pășunile caucaziene
așa cum o făceau acum mii de ani.
Caucazii sunt una dintre cele mai umede regiuni ale Europei.
Norii din nord-vest se sparg de piscurile semețe
și se dispersează printre vârfuri.
De partea cealaltă a crestelor,
Caucazul își arată cealaltă față,
deșertul.
Vastele dune de nisip purtate de vânt din Sarykum,Dagestan,
cu înălțimi de 260 metrii.
Un habitat pentru specialiști.
Ariciul cu urechile lungi nu doar aude bine,
urechile sale reglează și temperatura corpului.
În zori el vânează insecte. n i o
Când umbra se retrage și razele soarelui încind nisipul,
Ariciul cu urechile lungi se retrage în vizuina sa răcoroasă.
Astăzi este și un alt motiv de a sta ascuns
o furtună de nisip.
Acest oribil episod
trece repede la fel cum a și venit.
Agama cap de broască,
picioare puternice pentru mers
și un talent pentru camuflaj.
Nu doar tremură,
dar poate și sprinta,deasemeni.
Pajiștile luxuriante cu iarbă verde de la marginea dunelor
atrag mai multe reptile pașnice.
O femelă țestoasă de uscat la treabă.
Și acesta e masculul speciei
în căutare de pereche.
O urmărire plină de suspans începe.
Întâi masculul "ciocănește" femela.
Un timp ea fuge de el
Până când preludiul său gingaș o dă gata.
Extaz în formă primară.
Ea ar putea fi cel puțin recunoscătoare.
Dincolo de caucaz,
spre est,
nesfârșite mlaștini,stepe și păduri.
Un lanț de munți împarte continentul,
Uralii.
În această sălbăticie aproape lipsită de oameni,
elanul își poate crește puii netulburat.
Sunt creaturi rare.
După câteva săptămâni de alăptare,
acest pui trebuie să se adapteze la mâncarea de adult,
scoarța,muguri și frunze căzute.
Acum,doar.
O ursoaică
Cu puii de anul acesta.
Un mascul adult
este cel mai periculos pentru pui.
Nu e timp de a sta prin preajmă.
Este un loc misterios în munții Urali
Manpupuner
Legenda spune că aceste stânci au fost o fată frumoasă și cei șapte frați ai săi
înghețați de frică pentru eternitate
când fugeau de dușmanii lor.
De fapt elementele naturii au creat acest monument în acest loc singuratic.
Sute de mii de ani sus pe crestele
neacoperite au făcut aceste santinele.
Pădurile Uralilor sunt așa de vaste și impenetrabile
încât lupii și urșii pot vâna aici netulburați.
Prădătorii sunt atrași de un cadavru mare.
Dar cine îl va revendica?
Fără haită lupul nu are nici o șansă.
Adânc în Urali este un animal care nu a mai fost filmat niciodată în sălbăticie.
Pare că a ieșit dintr-un basm.
Acesta este desmanul rusesc(șobolan moscat (dex),cârtița de apă).
Această cârtiță de apă trăiește într-o vizuină.
Cu râtul său lung și mobil,
adulmecă mica pradă din nămol.
Ca și ruda sa de pe uscat,
ochii săi sunt atrofiați.
Numai 200 de cârtițe de apă mai trăiesc în Urali,
dar sunt mai multe pe Volga.
Aproape oarbă,
ea își folosește mustățile lungi de pe rât
pentru a detecta melcii și creveții,chiar pentru prinderea amfibienilor.
Toiul verii în Uralii de sud,
în plin sezon pentru albinele sălbatice.
Roiurile de albine sunt în trunchiuri scobite atârnate sus în copaci
ca niște stupi rudimentari.
Pui de urs și mama lor au găsit unul.
Tot ce trebuie să facă e să găsească o modalitate de ajunge la miere.
Pui sunt ușori. N e a i o n
Ei se pot cățăra.
Nimic de făcut aici sus.
Tot bușteanul de 200 kilograme va fi dat jos.
Asta a fost treabă ușoară.
Greul trunchi este păzit de propria sa armată.
Și ca și cum asta nu era de ajuns,
marele mascul s-a întors.
E super fericit să preia treaba.
Dar poate el sparge trunchiul?
Ar avea puterea să o facă,
dar albinele îi cunosc punctul slab,
nasul său sensibil.
Nimeni nu se poate pune cu asta.
Tot darul pentru puii de urs.
Ei nu sunt deranjați de câteva albine supărate.
Ce zi minunată.
Dincolo de Urali se află cea mai mare întindere de pădure din lume.
Aceasta e Siberia.
Și chiar în mijlocul ei
este lacul Baikal
cel mai vechi și mai adânc lac de pe pământ,
marea secretă.
Se spune că foca inelată și-a croit drum până aici tocmai de la ocean
acum mai mult de o jumătate de milion de ani.
Ele s-au transformat într-o specie distinctă.
Apa e rece ca ghiața chiar și în timpul verii,
așa că băile de soare sunt la mare căutare.
Focile de Baikal pot sta în imersie până la o jumătate de ora
într-o lume "extraterestră" care coboară până la adâncimea de 1 600 metrii.
Bureții de baikal(phylum Porifera),
ar fi putut fi corali.
Acesta este un amphipod(crustaceu).
La ai săi 10 centimetrii,
este un gigant al clasei sale.
Două treimi din animalele Baikalului
trăiesc numai în acest lac străvechi.
Focile petrec multe ore stând la soare în locurile lor.
Ultimii sosiți nu sunt bineveniți.
Mai departe spre nord,
câmpurile despădurite ale tundrei rusești.
Imense turme de reni străbat aceste ținuturi așa cum o fac încă din era glaciară.
Gâsca polară.
Noi veniți ai coloniei sunt bine supravegheați.
E vorba de vulpea polară.
Care a adulmecat ceva.
Este un lemming(rozător).
Puii n-au mult timp de odihnă.
Când au decât câteva zile,
Ei trebuie să se mute în tundra mlăștinoasă.
Acolo sunt lacuri puțin adânci în care să înoate,
și unde vor fi în siguranță față de prădători.
Scurta vară din nord ajunge la sfârșit.
Mai mulți supraviețuitori ai erei glaciare
Boul moscat.
În septembrie,masculi luptă pentru supremație.
Duelurile eliberează o mare cantitate de energie.
Coarne solide
care sunt umplute cu fibre cavernoase dedesupt
și un craniu foarte gros.
Doi boi moscați de 200 kilograme se ciocnesc la 50 de kilometri pe oră.
Zonele de deformare rezistă.
Miza se mărește.
Cel din stânga găsește o breșă.
Femelele receptive merg la câștigător.
De fapt boii moscați sunt niște animale liniștite
și foarte leneșe.
Așa au supraviețuit ei în epoca mamutului, marcată de lipsa de hrană
ai a iernii artice rusești.
Înapoi din nou peste Siberia,
către estul îndepărtat și coasta Pacificului.
Acest peisaj nu se aseamănă cu taigaua Siberiană.
Usuria are o varietate de specii care nu pot fi văzute în nici o altă pădure nordică.
Aceste sunt cele mai mari întinderi de lotus
în toată Asia.
Lacul este casa unor animale exotice, deasemenea.
Stârcul nu se poate hotărî.
Este o broască țestoasă cu carapacea moale din china.
Locurile de plajă sunt la mare căutare și aici deasemenea.
În scurta vară rusească,acești vizitatori exotici,
mai comuni la tropice decât aici,
trebuie să se cațere cât mai sus către razele solare.
Vizitatorul îl scoate din minți.
Ăsta-i locul meu!
Și nu e negociabil!
Nu departe,
o ceată de căprioare.
Dintr-un motiv anume ele continuă să coboare către ocean
devenind din ce în ce mai nervoase
cu cât se aproprie de țărm.
Sunetul mării pare să exercite o atracție magică.
Asta căutau ele.
Alge brune.
Varecul este plin de sare de care căprioarele au mare nevoie.
Ele ling chiar și sărea care s-a pulverizat pe blana lor.
Ele sunt încă neliniștite,
abia îndrăznind să mănânce.
De asta le era lor teamă.
Tigrul Amur(siberian).
El s-a întors la victimă sa de aseară.
ACEASTA POATE FI PRIMA
ȘI POATE ULTIMA IMAGINE A ACESTUI ANIMAL
pe coasta pacificului.
Vulturii așteaptă.
De fapt el s-a săturat,
dar niciodată nu își va împărți prada cu vulturii și ciorile.
Dar chiar ci această magnifică creatură
nu poate fi sigură că data viitoare va avea succes.
Așa că manâncă cât poate.
El știe că imediat ce va pleca,
necrofagii vor mânca totul până la os.
Se pare că s-a săturat.
Nu,nu ciorile!
Asta e prea mult!
Dar nu îi mai este foame
problema unui prădător din vârful lanțului trofic.
Pe înserat vara târziu pe malul lacului Khanka,
e timpul pentru un spectacol special.
Miliarde de efemeride "prind aripi"
ca la un semnal secret
și încep dansul nupțial.
Ultima și cea mai importantă zi a scurtei lor vieți.
În același timp în îndepărtata Kamceatka,
o altă mulțime se află în mișcare.
Deocamdată,e încă liniște și pace.
Au sosit în sfârșit.
Somonii,
6 milioane, migrează dinspre ocean către râuri.
Ursul brun de Kamceatka așteptă răbdător
până când destui somoni se află în preajma sa.
Apoi,e sezon deschis.
Somonii grași vor ajuta urșii să treacă peste lunga iarnă
și iarna sosește.
Scurtul sezon al toamnei îmbracă întregul peisaj într-o mare de culori.
Apoi,peste noapte,
pârâurile și râulețele sunt acoperite de un strat subțire de gheață.
La început, viața continuă sigilată ca într-un coșciug de ghiață.
Respirația de ghiață a iernii și-a început treaba.
Prima ninsoare acoperă ținutul
Și tot ce era de mâncare.
Elanii sunt obișnuiți cu asemenea condiții.
Se mulțumesc cu puțin.
Ei nu au nevoie de așa multă mâncare acum.
La minus 30 de grade copacii încep să trosnească.
Un concert oriental de percuție.
Par a fi mai mult decât de ajuns copaci de mâncat,
dar elanii încă se certă pe cei mai gustoși
generând un grad surprinzător de pasiune.
Acest urs n-a intrat încă la hibernare.
Poate el prinde elanul printr-un atac surpriză?
Mai bine s-ar pregăti pentru iernat.
Ierbivorele cu picioare lungi par a fi făcute pentru a și croi drum prin zăpada adâncă.
Acum toată Siberia cade într-un somn adânc
de șapte luni.
În nordul îndepărtat,iarna nici nu a plecat,
nici chiar în timpul verii.
Printre țurțurii uriași de ghiață,
păsările de mare au proliferat.
Cât de inospitalier ar fi nordul,
dar pescărușii sunt bine protejați de jefuitorii de cuiburi de pe continent.
Pufinul cu corn(pinguinul pufin cu corn) se reproduce aici,deasemenea.
Această pereche încă este în preludiu.
Puiul de "pasărea murre" are penajul complet
Dar nu poate zbura încă.
El trebuie să atingă apa întâi.
Înghețul a sosit devreme anul acesta.
Gheața le blochează drumul.
Tocmai asta aștepta și vulpea polară.
Dar îi este teamă de apă.
Nu poate merge mai departe fără să își ude picioarele.
Dar se poate întoarce?
O cădere în apa rece ca ghiața neprevăzută.
Acest pui de pasăre murre înfrunta viață într-unul dintre cele mai dure climate,
o lume în continuă schimbare.
Multe și din ce în ce mai multe sloiuri de ghiață vin la vale
de la nord spre țărm
purtând o încărcătură grea de la cercul polar
urși polari,
Cel mai mare prădător terestru .
Acești superbi înotători părăsesc ghiața
pentru a acoperi ultima porțiune între ei și țărm singuri.
Acum vor merge fără hrană în adâncul continentului
până când marea va îngheța din nou în noiembrie.
Numai atunci pot relua vânătoarea.
Curând soarele nu se va mai ridica deasupra orizontului.
Rusia.
Cea mai mare țară a lumii,
în multe feluri,o țară încă nedescoperită,
vastă,
până de minunații,
TREBUIE PĂSTRATĂ PENTRU GENERAȚIILE VIITOARE AȘA CUM E ȘI ACUM.
Traducerea si adaptarea neaion@yahoo.com Multumiri VocaTeam b.v