[skriker]
[Ronja] Varför hatar Mattis och Borka varann?
Det finns väl nån som inte är en svikare och en fähund?
Mattis skulle bli rasande om han visste att du ens tänkte tanken.
[Mattis] Jag trodde att de var halvdöda. Nån hjälpte dem. Gav dem mat.
Det var Tjegge. Ingen av de andra skulle svika mig på det sättet.
[Mattis] Öppna portarna! Tjegge ska lämna oss.
[Tjegge] Nej! Mattis!
Mattis har en dotter. Tar vi henne kommer Mattis till oss.
Du får Ronja i kväll. Vet du var jättekasten ligger?
Jag kan hitta dem.
Det var så här vi överlevde vintern. Min pojke smög in och tog mat.
Ett barn är listigare än vad du är.
- Jag vill visa dig en sak. - Ja, ja.
Nu hämtar vi flickan och avslutar det här.
[kvistar knakar och fåglar skriar]
[Ronja] Ser du de där? De kommer snart bli helt gula.
Och då kommer rumpnissarna fram och hänger dem i håret.
[knekt] Hela vägen fram till gläntan med stora stenen!
- [Tjegge] Du tycker om att vara härute. - Ja.
- Varför? - Vadå "varför"?
Det är bara en skog.
Det är hemma för mig.
Nästan mer hemma än hemma. Förstår du?
Mm.
Jag tror det. Det är fint att ha ett hem.
Mm.
Är det hitåt, eller?
- [Tjegge] Vet du var vi är? - [Ronja] Ja, det heter jättekasten.
Det finns grådvärgar här.
Tjegge...
- Vad ska du visa mig, egentligen? - Det är här nere. Kom.
[knekt] Framåt!
Ta täten.
Tjegge!
Vad gör de här?
Hallå, Tjegge?
[Ronja] Tjegge?
[knekt] Framåt!
[Cappa] Spåren går åt ett håll.
De tror att de ska fånga dig.
Kom.
[Ronja] Här.
[knekt] Kom fram!
Tjegge!
[nån drar ett svärd]
- Varför tror de att jag är här? - Jag har sagt att jag ska ta dig hit.
[knekt] Sprid ut er! De är här nånstans.
[spänningsmusik som växer i styrka]
[musiken tonas ner]
Hallå?
Holte.
[utdragna, dova grymtanden]
- [grådvärgar vrålar] - [knektarna skriker]
Ronja, kom!
[knekt] Grådvärgar! Gauto!
Gauto!
Cappa! Grådvärgar!
[knektarnas ångestskrin fortsätter på avstånd]
[rövare] Hämta trasorna! Fort då, fort då. Trasorna.
Satan!
- [Borka] Det skulle inte gå så här. - [Undis] Alla överlever.
Ja, den här gången. Men Mattis kommer inte att låta det sluta så här.
Även Mattis måste förstå att inget gott kommer ur att vi förgör varann.
Ja, kanske, om han tänker efter lite. Vilket han sällan gör.
Han kanske har lugnat ner sig.
Vi träter och vi stjäl från varann. Ibland blir nån skadad.
Men det här... Han har inte lugnat ner sig.
Det var inte så här det skulle gå.
[inledningsmusik spelas]
[musiken klingar av]
[en hackspett hackar]
[Tjegge] Jag hade en syster och en systerson i byn.
Om jag inte hjälpte den nya fogden skulle de få lida mer än vad de redan gjorde.
Hjälpte henne med vadå?
Jag skulle försöka komma med i Mattis rövarband.
- Se till att de fick fast honom. - Jag förstår inte.
Cappa tänkte fånga dig och byta ut dig mot Mattis.
Men jag har aldrig haft ett hem. Eller vänner som i Mattisborgen.
Även om jag inte är en Mattisrövare längre.
Varför skulle du inte vara det?
Mattis... Han kastade ut mig.
Han trodde att jag stal mat till Borka. Men det gjorde jag inte, jag lovar.
[sorl från staden]
- Hur går det därute? - Du såg oss komma tillbaka.
- Ja, jag gjorde det. - Så då vet du hur det går.
Cappa, vårt tålamod med dig börjar ta slut.
Vi kommer lyckas i morgon.
[Tjegge] Ronja, förlåt för allt det här.
Jag går med dig tillbaka till borgen så du kommer hem säkert.
Jag kanske ska berätta för Mattis om mig och fogden.
Nej, gör inte det.
Det känns inte rätt att hålla hemligheter från honom.
Jag vet. Det gör inte det.
Men berättar du kommer han bara att slå ihjäl dig direkt.
Han kommer nog att ångra det, men då är det så dags.
Är det ingen som vaktar?
[Tjegge] Hallå? Är det nån där?
[rövarna gormar upprört]
[Lovis] Flytta på er! Jag behöver få ut pilen.
Hämta varmt vatten och vitmossa.
Vad har hänt?
Det var Borkaaset och hans skithundar till rövare.
[Fjosok] Bit ner.
Hittills har jag hållit mig lugn. Men nu ska jag knäppa dem allihop, en efter en.
[Lovis] Håll fast honom.
Ta det lugnt.
- [Sturkas vrålar av smärta] - [rövare] Ta det lugnt.
Vad hände?
Såna som Borka skulle hängas, det är så sant det, så.
- Ja, men vad hände? - Vi rövade och lastade allt.
Men sen, på väg hem, kom Borka och hans anhang och ville ta vårt byte.
- Vårt byte. Vårt. - Och de skjuter!
Sturkas fick en pil i halsen och Mattis en i axeln.
Här.
[skrattar] Men två, tre av Borkapacket fick lika mycket som Sturkas och mer.
Ta från oss, det som vi hederligt rövat? Skitstövlar!
Stal inte vi från dem hela hösten?
Vad har det med nåt att göra? Vems sida är du på?
Se på Sturkas.
[Sturkas hostar och kvider]
- Ronja. - Hej.
Du... Du vet, mig knäcker de inte i första taget.
Nej, Sturkas. Dig knäcker de inte i första taget.
Vad gör du här?
Det var...
- Det var inte jag... - Jag vet.
...som stal mat.
Jag vet att det var ormynglet som stal maten, så du är välkommen tillbaka.
Tack, Mattis.
[rövarna stimmar uppsluppet]
[nån slår i en klocka]
[försäljare] Kom och köp hårpynt!
[Cappa] Ni såg när Tjegge satt i stocken. Ni vet hur han ser ut.
Det finns mer lön att hämta om ni för honom till mig.
För ni hit flickan, Mattis eller Borka är det dubbelt så mycket.
[Gauto] Vi förlorade två man i går. Det finns väldigt mycket farligt därute.
Grådvärgar, vittror, de underjordiska, skumtroll...
Det är bara ni två som tjänar på det om vi lyckas.
- [knekt] Vi åker inte dit igen. - Nej, aldrig!
Två gånger betalt för Tjegge, fyra för flickan och Mattis.
Rove.
- Ni andra? - Ja.
[knekt] Axel, Holte, Oda, ni tar nordliga vägen.
Ander, Lunger, Gera tar sydvägen.
Ska vi verkligen fortsätta så här?
Jag vill att vi ger oss av härifrån.
Jag har aldrig tänkt på det förut, men det vi gör drabbar andra. Oskyldiga.
Om vi ska fortsätta är det bäst att du inte tänker på det.
[Cappa] Flytta på er!
- [ankor kvackar] - [rövare] Hjälp till här!
[grisarna grymtar]
- [kycklingarna piper] - Oj, oj, oj... Ja...
Han heter Lillebror.
Hej, Lillebror.
Hej.
- Du ska väl inte tillbaka till skogen, va? - Jo, jag måste ut.
- Är det så klokt? - Det är alltid klokt.
Du vet vad jag menar.
Cappa och knektarna kommer inte att ge upp.
Jag kommer klara mig.
Vad gör du därute, egentligen?
Ta hand om den här lilla i stället.
Ronja.
Ett öga mot skyn, det andra mot allt annat.
[fåren bräker]
Ja, Lillebror. Ja, Lillebror.
[dramatisk musik]
[Cappa] Sprid ut er.
Jag bryr mig inte om Tjegge, men Mattis och flickan ska tas levande.
Gauto har inte helt fel.
Det kan vara farligt härute, så håll ihop och håll ögonen öppna.
[musiken klingar av]
[Ronja] Ooh!
- [Birk] Tre! - [Ronja] Bra!
[Ronja] Titta här, då.
[Birk] Kolla!
- [en gren bryts] - [Ronja hyssjar]
Ner, ner! Göm dig!
- [knekt] Har ni sett nåt? - [knekt] Inget än så länge.
Du och Gera tar den övre delen.
Vi kommer ta dem. Pengarna ska bli våra.
Vilka letar de efter?
Oss.
Er.
Allihop.
[kvistar knäcks]
Ner, ner!
Vad var det där?
[rumpnisse] Voffor?
Voffor?
Voffor gör de på detta viset?
[Mattis] I dag ska Borkalössen ut ur Norrborgen. Skithundar!
- Då så! Då tar vi skitoxen vid hornen. - [rövarna instämmer ljudligt]
- Det vimlar av knektar i skogen. - [rövarna tystnar]
- Vad sa du? - Att det vimlar av knektar i skogen.
Varför kommer de vidriga pissmyrorna nu?
Jag vet inte. Men ni gör nog bäst i att inte gå ut nu.
Det fattades bara det!
När det äntligen skulle bli slut med Borkarövare så kan vi inte ens gå ut.
Det kanske blir slut med Mattisrövarna också.
Det blir det inte.
- Varför måste ni önska livet ur varann? - Fråga Borka. Han sköt första pilen.
Vad hände med att rövare inte har ihjäl varann?
Ja... Nån gång kanske måste bli den första.
Det måste det inte.
Barnet är klokare än du, Mattis.
Det kan bara sluta med elände. Vad ska det vara bra för?
[Mattis] Vad det ska vara bra för?
Vad det ska vara bra för?
För att Borka ska ut ur Mattisborgen en gång för alla, och för alltid.
Det måste finnas ett annat sätt.
För all del, låt höra.
Hitta ett annat sätt att köra ut dem, du som är så klok.
- Jag säger bara... - Jag hör vad du säger.
Men låt höra, hur ska du bli av med dem?
Va? Du som är så klok, fram med det nu.
Låt höra, hur ska du bli av med dem? Va?
- Hur ska du bli av med dem? - [Ronja, frustrerat] Åh!
[dramatisk musik, åskdunder]
- Du vet att vi har rätt! - Du såg vad de gjorde mot Sturkas.
Handlar det inte mer om vad de gjorde mot dig?
Tog ditt byte, skadade dina rövare.
Du är hövdingen. Du ska skydda dem, och du misslyckades.
Jag tror att du ska vara tyst nu.
Du har tolv rövare som aldrig säger annat än det du vill höra.
Du kan hantera att nån säger emot.
Jag vet att du hatar Borka för vad han har gjort, både då och nu.
Men Mattis, du kan inte lasta det på Ronjas axlar.
Då vet jag det.
- Du tänker inte lyssna på mig. - Jag hör ju att du pratar.
Det är skillnad på att höra att jag pratar och att lyssna på vad jag säger.
[åskan dönar]
[klafsande steg]
[knekt] Nu ger vi oss av.
Vi söker i samma område som i går. I dag tar vi dem.
Flytta på er!
Undan!
- Ett öga mot skyn! - Jag vet.
[Birk visslar]
- [Birk] Ska vi leta efter hästarna? - [Ronja] Nej.
Jag har ingen ro att vara i skogen längre.
Det är inte tryggt.
Att inte veta vilka som lever och vilka som är döda när kvällen kommer...
Men ingen har ju dött än.
Bara för att Mattis inte har träffat på några Borkarövare.
[Birk visslar]
[Gauto] Tyst. Vad var det där?
- Vilket då? - Det var nån som visslade.
Var det?
- Är du säker på det? - Ja, de är här.
[rövarna stojar]
[Borka] Vi stal från dig. Min pojke smög in och tog mat.
Ett barn är listigare än vad du är.
[vrålar]
Satan!
Helvetes jävlar!
Hur kom han in i borgen?
Var tog han sig in, det lilla ormynglet?
Ja! Det var här han tog sig in, hundens avföda.
- Är de kvar? - Det är lugnt. Kom.
Vad ska vi göra?
- Det är inte mycket jag vill göra här. - Eller kan, med alla knektar som ränner.
- Ska vi bara gå hem? - Ja.
- Tror du vi behöver skiljas åt tidigare? - Tidigare än vad?
- Tidigare än vanligt. - Varför då?
Jag är bara så ängslig över att nån ska se oss tillsammans.
Tänk inte på det. Du har nog med bedrövelser.
Jag ser dig här i morgon, Ronja Rövardotter.
Hej då.
[avlägsna diffusa skrin]
Tack.
- [sorl från staden] - [hästarna frustar]
Smavis?
[man] Flytta på dig.
Smavis?
- [man] Se dig för! - [nån kräks]
[dörren öppnas]
Har du sett Smavis?
Nej, hon lämnade byn innan solen stod som högst.
- Sa hon vart hon skulle? - Nej.
- När hon kommer tillbaka? - Nej.
[Valdir] Några framsteg?
- Vi gör vårt bästa, men... - Inga men.
Sätt stopp för de där satans rövarna nu, annars sätter jag er båda i stupstocken.
[Fjosok] Skynda dig hem nu, så får du se vad som har hänt.
- Vad har hänt? - Skynda dig.
Vad är det? Kan ni inte bara berätta?
Nej, du får se själv. Men det är riktigt nöjsamt. [skrockar]
Jaha. Det kan jag allt behöva.
[rövarna stojar och skrattar]
Ronja! Ronja, min duva!
Du hade rätt. Det fanns ett annat sätt.
Och nu kommer Borka försvinna snabbare än ögat. Tro mig.
- Hur kommer han att försvinna? - Titta!
Titta, vad jag knep med mina egna två händer.
[rövarna stojar och retas]
Nu säger jag bara till Borka: "Ska du stanna eller ge dig av?
Ska du ha tillbaka ditt ormyngel eller inte?"
[skriker] Du kan inte göra så här!
Ditt odjur! Du kan inte göra så här!
Vad säger min dotter att jag inte kan göra?
Såja, såja. Nu låter vi munnarna vila en stund.
Så att det inte kommer saker ur dem som vi kommer att få ångra.
Det där är ett ormyngel. En lus. En liten tjuvahund.
Äntligen ska min fars borg bli fri från resten av ohyran.
- Ja! - Ja!
Tjegge, skicka bud till Borka
att jag vill se honom vid Helvetesgapet i morgon när solen går upp.
Är nån där?
Jag har ett meddelande till Borka.
- Från Mattis. - Vad är det för meddelande?
- Jag måste ge det till Borka själv. - Stanna här.
Vad ville han?
Mattis vill träffas i morgon vid soluppgången.
Varför då?
Jag vet inte, men det är viktigt att jag kommer.
Han kanske vill att ni slår er ihop mot alla knektar därute.
Det är Mattis vi talar om. Nåt djävulskap har de på gång.
Mm... Ja, ja. I morgon vet vi.
Var är Birk?
Ute i skogen eller i borgen nånstans. Den ungen är aldrig där han borde vara.
- Är det nån som har sett Birk? - Nej, inte sen i morse.
[Borka] Sök igenom borgen.
- Ni hörde vad han sa. - Hitta honom.
[rövarna hånskrattar]
Hej, du lille Borkason.
När ska du hem till far din?
Vad händer här?
Där kan du ligga.
Där kan du vara.
[Mattis] Du lägger inte din hand vid ormynglet.
Såret ska tvättas, ormyngel eller inte.
Rör honom inte, sa jag!
Ojoj...
Ut!
Alla manfolk, ut! Nu!
Du också, Mattis.
Ut med dig.
[ryter] Försvinn!
[skriker] Jag hatar dig!
[melankolisk, långsam fiolmusik spelas]
[musiken klingar av]
Kan du inte sova?
- Kan du? - Nej.
- Var är Mattis? - Vet inte.
Och inte bryr jag mig om det heller.
Det är svårt att hata nån som man har älskat så mycket.
Att bli av med Borka betyder mer för honom än vad jag gör.
Det kan verka så, men det är inte sant.
Man kan inte röva människor.
Det är fel.
Mer fel än allt annat.
Han ser det inte så.
Hur ser du det?
Jag känner honom bättre än att tro att jag kan få honom att ändra sig.
För att hans dumma bråk med Borka betyder mer för honom än vad vi gör.
Din satans barnarövare!
Jag anade det värsta när inte pojken kom hem igår.
Du är en hård man, Mattis. En usel man!
Jag förstår att du vill ha bort mig, men att du ger dig på min son...
Jag bryr mig inte om vad du tycker om mig.
Jag vill bara veta när du tänker ge dig av.
Vi behöver hitta en plats där vi kan slå oss ner utan fruktan för våra liv.
- Sånt tar tid. - Jaså, det säger du?
Ge mig min son nu så är vi ute innan slutet på sommaren.
Det ger jag mitt ord på.
Då har du mitt ord på att du får tillbaka din son innan sommaren är slut.
Jag menar att jag ska ha honom nu, och vi flyttar sen.
Men det menar inte jag.
Och vi har fånghålor i Mattisborgen,
så han kommer inte sakna tak över huvudet om det blir en regnig sommar.
Han kommer inte att överleva till slutet på sommaren i en fånghåla.
Då kanske det är bäst att ni skyndar på det hela lite.
Lämna min borg.
Nej!
Vi har fånghålor på vår sida av borgen också.
Ifall det skulle bli en regnig sommar.
Så, Mattis, vad säger du?
Ska du ge tillbaka min pojke, eller?
Hör du vad jag säger, Mattis? Tänker du ge tillbaka min son?
Visst ska jag det. När du vill.
Då vill jag ha honom nu, och inte till sommaren.
Kom och hämta din son.
Men du kan inte ge tillbaka nåt barn till mig.
För jag har inget.
Mattis...
Mattis!
[Ronja gråter] Mattis!