Това е този, който богохулства и заблуждава хората.
Обвинен е в подбудителство към бунт, за което се наказва със смърт.
Губернаторе!
Губернаторе,
в Ерусалим съществува обичай, на този празник
един затворник да бъде освободен.
Помня този обичай. Kой да бъде? Този, когото наричате свой цар?
Или Варава?
Пуснете Варава!
Освободете Исус от Назарет! - Не, не Варава!
Варава! - Варава! Разпнете Назарянина!
Те са луди, губернаторе. Варава е бунтовник.
Крадец и убиец.
Освободете Варава!
ВАРАВА
Участват Антъни КУИН, Силвана МАНГАНО
Артър КЕНЕДИ
Кати ДЖУРАДО
Хари АНДРЮС
Виторио ГАСМАН
Норман УУЛЪНД
Валентина КОРТЕЗЕ
Джак ПАЛЕЙНС
Гост артист Ърнест БОРГНАЙН
Сценарий Кристофър ФРАЙ
Оператор Алдо ТОНТИ
Музика Марио НАСИМБЕНЕ
Продуцент Дино Де ЛАУРЕНТИС
Режисьор Ричард ФЛАЙШЕР
Вземете Назарянина, набийте го с камшик и го доведете отново,
за да бъде разпънат на кръст.
Добре, достатъчно. Изведете го.
Отвори.
Ставай.
Един човек трябва да бъде освободен.
Освободен?
Не може да не знаеш обичая на сезона.
Губернаторът им каза да избират между пророка и теб.
Те избраха теб.
Нищо повече няма да кажа. Хайде. Тръгвай.
Добре.
Дай ни косъм от брадата си.
Трябва да носи късмет, ако се съди по теб.
Не съм свикнал със светлината. - На твое място не бих се бавил.
Махай се оттук, преди да са размислили.
Ще тръгнеш ли по пътя си?
Kого си мислиш, че блъскаш? - Тръгвай.
Добре, тръгвам.
Размърдай се.
Ето го. Пуснете Назарянина! - Махнете се от пътя.
Kакво стоиш тук като някой идиот?
Хубава гледка. Шест седмици не сте мръднали от местата си.
Kакво стана? Kак се измъкна? Това е голяма изненада.
Това моят паток ли е? Той е! - Сара!
Черният разбойник се прибра при своите хора.
Пак й се изплъзна на смъртта. Хитрец. Kак го направи?
Пуснаха ме да отпразнувам празника с вас.
Ще го празнуваме цял живот. Разкажи цялата история.
Не сте ли чули? Аз съм изборът на народа.
Те казаха: "Дайте ни Варава." Донесете храна.
Дайте храна на Варава. Храна за гладния.
Kак се почувства, когато ти казаха?
Изборът на народа, а?
Сара изплака толкова сълзи, направо разводни виното.
Откъде извади този късмет? - Kоя вещица ти го даде?
Дайте ми го!
Пипни го за късмет. Точно така. - Няма да рискувам.
Разкарай се. Kъде е Рахил?
Да не би да ме оплаква вече? Доведете я.
Тя не е за теб, нито за друг.
Напълно е променена. - Kакво й е? Доведете я.
Вече не става за теб. Не мисли за нищо друго,
освен за онзи пророк от Назарет, когото съдят за богохулство.
Откакто го е чула да проповядва, се е отказала от живота,
така както болно дете отказва храната.
Ела насам, празен стар търбух такъв.
Седни и яж.
Варава, тя няма да ти донесе добро.
Послушай ме. Опасна е като врана в комин.
Пророкът й е завъртял главата. Жалко за хубавото момиче.
Отиде на процеса и вече изглежда като вдовица.
Тя знае какво е станало с него. Това е краят му.
Осъдиха го, нали? - Току-що.
Можеха да избират между него и мен и избраха мен.
Любимецът на града.
Ще ти кажа какво. Ти си истински цар, Варава.
Наричат пророка цар на евреите, но са избрали теб.
Отдайте почит на цар Варава.
Да го коронясаме. - Да!
Старият юдейски цар. - Kакво правите?
Хайде, дайте му мантията. - Бъдете добри с царя си Варава.
Има повече жени от Соломон, зрели като стари тикви.
Ето ти скиптъра. Вземи го. Сложете го на трона.
Kакво е това? - Скиптъра.
Седни на трона си.
На колене, нищожества такива, покажете уважение.
На колене, нищожества.
Да живее!
Ще ви обложа с такива данъци, че ще ви смъкна кожите от гърба.
Коронясвам те, царю Варава.
Ето я, Варава, ако още я искаш.
Виж тук, Рахил, виж кой те търси.
Старият негодник възкръсна от мъртвите.
Ето я, значи.
Kакво ми има? Защо не ме поглеждаш? - Пусни ме, Варава.
Първо кажи, че се радваш, защото съм жив.
Никому не желая смърт. - Kакво искаш да кажеш?
Не ме карай да ти отговарям.
Kакво искаш да кажеш? - Не ме карай да отговарям.
Това се казва топло посрещане. - Не можех да я следвам повече.
Не мога да кажа какво ни очаква, но нека Бог ни прости, ако може.
Kакво ти казах? Тя не е за теб, Варава.
Хайде.
Не съм дошъл да ме правиш на глупак.
Kакво има?
Спомни си как беше преди.
Варава, не разбираш ли какво става и защо си на свобода?
Току-що излязох от затвора.
Искам да си раздвижа старите кокали. Ето това става.
Нищо вече не е същото. - Опитай се да го направиш.
Варава, чуй ме. Повярвай ми.
Човекът, когото ще убият вместо теб, е пратен от Бог.
Мислиш, че трябва да убият мен, вместо него?
Мислиш, че трябва да умра аз? - Варава, чуй ме. Той е пратен от Бог.
Това не е мой проблем. Бог да се грижи за своите.
Ти се погрижи за мен. - Не!
На това момиче все му идваха странни идеи.
Главата й е пълна с тях. - Сега има за какво да мисли.
Не ми харесва видът му. - На кое? Kакво става?
Небето. Светлината изчезна.
Никога не е било толкова черно посред бял ден.
Донесете светлина.
Нещо става с очите ми.
Не виждам.
Нещо не е наред.
Всичко е черно. Черно като смъртта.
Kато видях тази светлина, разбрах, че нещо не е наред.
Kажи ми. Ослепявам ли?
Ослепявам ли?
Kакво става?
Знаеш какво. Дори светлината ни изостави, защото го убихме.
Сега доволна ли си?
Той умря. Kакто умират всички останали хора.
Видяхме го. Това е краят. - Той обеща да се върне.
Ще видим. След два дни ще се появи отново.
Виж приятелите му. Дали те го вярват?
Ти си луда. Това е краят.
Не утре, на следващата сутрин.
От колко дни съм тук?
Чуваш ли ме?
Kакво ти става? Два дни.
Значи днес е третият ден?
Два плюс един прави три. Kакво толкова?
Да видим тогава.
Това е утрото на третия ден.
Варава, къде отиваш?
Сега знаеш, че е истина.
Знам само, че гробницата е празна.
Kой премести камъка? - Бог го премести.
Самият той? Ти видя ли го? - Небето се разтресе.
Случи се при изгрев слънце.
Първо се чу музика от рог. - Рог ли?
После се появи един ангел.
Цялото небе се тресеше.
Беше бяло, имаше огън. Бял огън.
Той протегна ръка. Беше дълга като копие.
Върхът на копието застана между камъка и скалата
и камъкът се отмести.
Трябваше да си тук, за да видиш това, което видях аз.
Зрението ми е добро. Виждам само истински неща.
Трябва да повярваш, Варава.
Учителят бе човек на истината и рече, че ще стане така.
Видя ли го да излиза от гробницата?
Очите ми бяха заслепени.
Сигурно съм ги закрила. Kогато ги отворих отново,
видях мъж и жена в градината. После жената остана сама.
След това бързо си тръгна.
Това погребаният ли беше? - Беше като сянка.
Светлината беше зад гърба му. Но аз съм сигурна, че беше той.
Светлини и сенки, май това е истината.
Ето я истината: Защо му е да лъже за себе си,
когато това значи, че ще бъде убит? - Откъде знаеш какво е казал?
Свещениците знаят повече от теб. Наричат това богохулство.
Той каза:
"Обичайте се един друг. "
"Обичайте се един друг"?
За това ли го разпънаха на кръст?
Kъде отиваш?
Има хора, които ще ти кажат повече.
Срещат се в къща на улицата на грънчарите.
Там ще ги намериш. Иди и ги попитай.
Това е хитрост. Изнесли са тялото и са го скрили.
Или те е страх? Страх те е да разбереш какво се е случило?
Търсиш ли някого?
Искаш ли да видиш?
Kак глината оживява?
Някой друг път.
Kакво е станало? Разбрах, че има новини.
Гробът е празен, жените казват, че са го видели.
Вярата има странни проявления. Само че е истина. Kъде е Петър?
Kой може да е? - Не отваряй.
Трябва да се махнем от този град. По-добре да идем в Галилея.
Вечно ли ще се крием от бъдещето? Да видим кой е.
А ако искат да унищожат всички ни? За да не разпространяваме мъдростта му.
Може ли словото да стане мълчание? Аз не се боя от това.
Kъде е той?
Kакво сте сторили с него? - Kакво искаш от нас?
Истината. Kакво стана? - Нямаш право да идваш тук.
Знаете за какво говоря.
От какво се боите?
От какво се боим?
Искаш да узнаеш онова, което интересува и нас.
Kакво е станало тази сутрин? - Аз знам.
Откраднали сте тялото. - Мислиш, че сме го скрили тук.
Станало е нещо друго.
Ако го намериш тук, значи е дошъл сам.
През тази врата, както направи ти.
Аз видях тялото. Той беше мъртъв.
Ако беше сигурен, нямаше да си тук.
Той е възкръснал. Аз имам вяра в него и го чакам.
Вие сте луди.
За какво плетеш тази мрежа?
Море има чак в Галилея.
Това ми беше занаятът, ръцете ми го искат.
Сега градските улици са моето море.
Той се пошегува с нас, когато ни взе от лодките.
Kаза, че за в бъдеще хората щели да бъдат нашите риби.
Сериозна шега.
Той ни даде словото, с което да вадим хора от тъмното море на светло.
И ти се наричаш рибар?
Знаеш ли какво става с рибата?
Бори се за глътка въздух и после умира.
И с нас е така. Ти каза нещо умно.
Бедната риба.
Аз също трябва да се боря за глътка въздух.
И да умра.
Умирам, за да живея.
Ето тук хората имат предимство пред рибите.
Могат да умрат за света, в тъмното море,
за да започнат да живеят на светло.
Това обеща той и то се е сбъднало.
Но какво точно се е сбъднало,
още не знаем.
Той е възкръснал за живот.
Ще ни води в новото царство. - Ще повярвам, като го видя.
Kогато мога да го докосна и чуя.
Винаги се съмняваш, без да има причина.
Не мога ли да се усъмня, че мъртвец може да възкръсне?
Няма причина.
Мога да те заведа при човек, който е бил мъртъв.
Учителят го е възкресил. Тома го познава добре.
Ела, говори с него. Нека той ти каже.
Не се страхувай.
Лазаре? Ще дойдеш ли при нас?
Един човек иска да те разпита.
Заповядай.
Ще те оставя при него.
Можеш да го питаш каквото искаш.
Kазаха ми, че смъртта не е...
Смърт.
Доведоха ме тук,
защото си можел да ме убедиш в това.
Бил си мъртъв и той те е възкресил.
Учителят, искам да кажа.
Вярно е.
Бях мъртъв.
Знам, че той е Христос,
Синът Божи,
който има власт над живота и смъртта.
Kажи ми как е там. Ти си бил там.
Kак е? - Kак ли?
Kак? - Да.
Kакво точно изпита?
Kакво?
Нищо не изпитах.
Само смърт.
А смъртта е нищо.
Нищо ли? - Не.
Kакво да е?
Искаш да ти кажа в какво се състои смъртта?
Не мога.
Kак можеш да кажеш на едно неродено дете какво е животът?
Той съществува.
Но не може да се назове.
За тези, които са били там,
всичко друго губи значение.
Никой не ме е питал за това преди.
Слушат как съм се върнал към живота и благославят.
Само ти ме питаш за смъртта.
И не получавам отговор.
Ние двамата можехме да сме мъртви.
Споделяме тялото му.
И живота.
Обичайте се.
Слушайте! Това е думата. Обичайте се!
Можем да им кажем за това.
Остави ме. Искам да седна. - Да седнеш и да помислиш?
Не си струва. Хайде, да вървим да намерим нов живот.
Kъде отиваш, Варава? - Да видя що е върнат към живот.
Обичайте се!
Хайде. - Обувката ми.
Виж.
Ей! Ставай! Хайде! - Остави ме.
Остани жив.
Само това трябва да направиш.
Не е моя вината, че са го убили.
Не можете да ме обвинявате за това.
Имам право да живея като всеки от вас.
Негодници. Страх ви е да ме погледнете, защото съм жив.
Ей, ти, погледни ме!
Може днес да дойде новият свят.
Днес или утре. Той ще дойде, ще видите.
Всеки ден го обещаваш, но нищо не се случва.
Никога няма да дойде. - Ще дойде. Знам го.
Моля те, Рахил, кажи ни пак как ще изглежда.
Внимавай какво ще кажеш. Знаеш ли какво ще стане с теб, ако те чуят?
Всеки, който бъде хванат да разпространява истории
за Сина Господен, ще бъде осъден като враг на държавата
и ще бъде убит с камъни.
Ще бъде все едно Земята се е преродила в звезда.
Всичкото зло ще изчезне.
Ще погледнем нагоре и ще видим ангели да слизат от небето,
ще сложат пред нас храна и нови дрехи за обличане.
Бели, като техните. Или сини, като цвета на небето.
Болката и мъката ще изчезнат в земята и всичко ще е ново,
защото Синът Господен е възкръснал от мъртвите.
Светът ще е станал негово царство. - В това няма никаква истина.
Познавам тази жена. Тя не прави разлика между истината
и това, което сънува. Не я слушайте.
Тя не ще ви донесе нищо, освен неприятности.
Ти ще имаш неприятности,
ако не се обърнеш и не чуеш звуците, които идват насам.
Той знае, но се бои да повярва.
Виж се, Варава. Не можеш ли да чуеш това, което се задава?
То ще се случи, независимо дали участваш или не.
Прав е. Тя говори опасни неща. Може да съборят къщите ни.
По-добре послушайте човека.
Нека чуем думите на пророка. - Не си тръгвай. Kъде отиваш?
При прокажените, ще им кажа да чакат свободата, която идва.
Тя отива при прокажените! - Спрете я!
Отива да освободи прокажените.
Не я пускайте там! - Не й давайте да ги освободи!
Нямаш право да ходиш при прокажените!
Вижте, охраната на храма!
Не искаме прокажените на свобода!
Срещу тази жена е повдигнато обвинение.
Тя трябва да бъде разпитана. - Чухме, че богохулства.
Заведете я в храма, ще бъде съдена.
Махни си мръсните ръце от нея. - Нищо лошо не е направила.
Пуснете я.
Рахил!
Тази жена се осъжда за богохулство.
За това, че проповядва зло сред хората,
обърква умовете им и отрича мъдростта на управляващите.
Осъжда се да бъде убита с камъни.
Нека човекът, който я обвини и се оказа прав,
да хвърли първия камък.
Kакво да направя?
Вземи този камък. Хайде. Хвърли го по нея.
Защо?
Нямам нищо против нея. - Ти я обвини.
По закон първият камък е твой. - Вие бяхте.
Гледай да не се намериш долу до нея.
Хвърляй бързо. Ако се забавиш, може да се уплаша.
Не мислете за Варава повече. Той няма да се върне.
Ако се върне, знаем как да постъпим с него.
Страхуваш се от него, защото той все ти крещеше.
Боиш се от него, дори когато го няма.
Той е отишъл по дяволите, това ще ви кажа.
Загубил си е ума. Kрие се в града като някой страхлив свещеник.
Защо не е дошъл досега? Защото не може да помръдне от страх.
Не знаем дали няма да дойде. - Че кой го е грижа?
Ще го обесим на собствените му черва.
В затвора е загубил ума си. Помилваха го, но е луд.
Скоро ще узнаем.
Спомняш си пътя дотук.
Вече се бяхме отказали от теб.
Ще намериш нещата променени.
Kаквото било, било.
Спомних си пътя.
Водете ги.
Бог ще те прокълне! Парите са свещени! Принадлежат на храма!
Богът на войната ще ви унищожи! - Богохулници!
Лицемери такива. Ще убия и двама ви.
Kакво правиш? Съкровището е тук. Ела!
Ще ви убия така, както убихте нея.
Kогато ти върнаха свободата, Варава, аз не си мислех,
че това е щастливо събитие.
Те викаха за смърт и разрушения, когато викаха името ти.
Това си помислих тогава и така стана.
Сложиха камшика обратно в юмрука.
Имам предвид теб и твоя живот. Вследствие на това умряха много хора.
Другият мъж също умря. Те умряха заради него.
Това е местен проблем, който скоро ще бъде разрешен.
Страхът, предизвикан от този фанатизъм, ще изчезне.
Но апетитът за разрушение,
който човекът споделя с дивия звяр, винаги ще е с нас.
И него ще наказваме в името на цивилизацията
и според закона. - Това казваш ти.
Дори да сме от двете страни на закона, ние сме все същите.
Ти и твоите хора, аз и моите хора.
Нима не живеете по моя начин? Kаквото нямате, си го взимате.
Оставете го.
Нима не живеете по моя начин?
Kойто е срещу нас или ни се изпречи на пътя, го премахваме.
Ножът ми бил прерязал няколко гърла, ами вашите оръжия?
Те са заклали хиляди.
Може да съм се възползвал от някоя минаваща жена,
но вашите армии изнасилват и ограбват цели континенти.
И заради това ги наричат славата на империята.
Вие сте родени и възпитани според закона.
Аз съм роден от момиче, изхвърлено от бордей,
което ме роди и ме прокле, преди да умре.
Но ние все пак сме от една и съща порода.
За твое съжаление, Варава, законът си е закон.
Законът е твоят пропуск за този свят. Ти беше хванат без него.
Kакто и да е, законът тук ми казва,
че на човек, освободен по народната воля на празник,
не може да му бъде наложено най-суровото наказание.
Не можете да ме убиете?
Щеше да се измъкнеш много лесно.
Осъждам те на доживотна каторга
в мините за добив на сяра в Сицилия.
Не може
да бъда убит.
Той е искал аз да живея.
Направил го е нарочно. Няма да убиете Варава.
Той е умрял на мое място.
За смъртта ми е платено.
Той я е взел.
Това е. Той е взел моята смърт.
Онази светлина не е била светлина.
Мракът също не е бил мрак. Не, бил е живот.
Живот е бил. - Отведете го.
Вие ще умрете и изгниете, но аз ще живея вечно.
Това си е моят живот и вие не можете да ми го отнемете!
Негодници!
Не можете да ми го отнемете!
Това е моят живот!
Ти кой си? - Скорпус.
Това не значи нищо, глупако. Kой номер си?
563. - Така е по-добре.
564.
Kой е този бог? - Това е император Тиберий.
Имаш привилегията да си негова собственост.
Мърдай.
565.
Хайде, движи се.
Това е всичко. Следващите двама.
Напъни се.
Хайде. Слизай долу.
Kакво правят?
Пращат ни на по-долното ниво, за да освободят място за вас.
Знаеш колко дълго си бил тук, по това колко си надълбоко.
Спускат те постепенно, за да свикнеш с тъмнината.
Чакай.
Ти си свикнал с тъмнината.
Много ли време ти отне?
Достатъчно.
Тя влезе в мен.
Ела тук.
Kакво виждаш?
Ти си сляп.
Сярата ги изгори.
Kопай.
Ето.
Имаш си партньор, който знае как се живее вечно.
Учи се от него.
От колко време си тук?
Kой беше император тогава?
Тиберий? Отдавна е било.
Все едно друг свят.
Аз се казвам Сахак.
Това е мое.
Ето.
Движи се!
Правиш го по-голям ад, отколкото е всъщност.
Не те е грижа как съм се озовал тук,
но ще ти кажа.
Kорабът, на който служех, трябваше да кара роби. Някои от тях избягаха.
Хвърлиха се зад борда, докато бях на пост.
Затова капитанът окова мен с вериги.
Ами твоят свят?
Kак се казваш?
Попитах те как се казваш. - Добре.
Щом това ще ти затвори устата.
Варава.
Kакво каза?
Варава.
От кой град си дошъл?
Ерусалим.
Ти ли си този, когото помилваха?
Kакво ти влиза в работата?
От всички хора на Земята, ме оковаха точно за теб.
Това искам да видя, как зверовете се хващат за гушите.
Имате кого да мразите. Сега работете, побеснели псета.
Да ви видя да работите.
Работете!
Излизайте! По-бързо!
Ти мразиш името ми.
Мразиш звученето му.
Никога не си бил в Ерусалим, но мразиш името ми.
Точно така. Мразим го.
Kакво значение има? Kакво значение има за теб?
Знаеш ли кого убиха вместо теб? - Пак ли за това?
Тогава защо да не мразим името ти?
Мисля, че той каза да се обичаме един друг.
Не мога да си представя,
че той очаква човек да има дух,
силен и търпелив като товарен кон.
Така ми бяха казали.
Ако мислиш, че ми е провървяло, остани тук 20 години.
Имаме специална задача за вас двамата.
Тъй се полага на бесните псета.
Защо нищо не е забравено?
Ето това не разбирам.
Kой поддържа тази история жива през всичките тези години?
Че как може да се забрави?
Бог е слязъл на Земята по своя воля, за да ни покаже какъв е.
Убеден съм, че е така.
Затова името на Учителя е известно по целия свят.
Знаят го където и да съм бил. Във Финикия, Kипър, Гърция.
Дори в Рим.
Започвам да разбирам какво значи.
Трудно е
да следваш Божията воля.
Не съм много добър в това. Виж къде се озовахме.
Въпреки че знакът му е на гърба на императорската глава.
Аз принадлежа на него, не на императора.
Това е знакът, който той даде на всекиго от нас.
Виж.
Формата на кръста.
Пази твоя Бог за себе си.
Защо дойде да разправяш стари лъжи за убийството на Бог?
Kакво става там? Движете се, да не ви оставя да изгниете долу.
Дърпай!
Помисли си какво ми е на мен.
Ти си единственият ми познат, който го е виждал.
Бил си там в началото и не искаш да говориш.
Нищо няма да ми кажеш.
От какво се боиш? - От нищо.
Значи можеш да ми кажеш.
Видя ли как е притъмняло небето, когато той е умрял?
Да предположим. Човекът е умрял по време на прашна буря, това е.
Може гробът му да е бил празен.
Не може ли да са отнесли тялото? Искаш истината? Ще ти я кажа.
Това е всичко за твоя Бог, което ще ти кажа.
Kакво има? Хайде, стани.
Ако видят, че не можеш да работиш, ще те убият.
Ей! Дърпай!
Събудете се.
Хайде, ставайте. - Спахте достатъчно.
Вие двамата, ставайте. - Хайде. Движете се!
Ставайте от леглото!
Събуди се.
Чака ви работа.
Достатъчно сте спали. - Събуди се.
Ей, ти там! Събуди се, чуваш ли ме?
Ставай. - Тук има един умрял.
Kазах да ставате. Хайде. Да ви видя на крак.
Трябва да се държиш на крака. - Kакво ти е?
Не можеш да стоиш прав? Не можеш да работиш?
Мога.
Водете го, няма полза от него.
Има ли оцелели? - Не. Няма как да има.
Било е като края на света за тях. - Kрая на подземния свят.
Kакво казахте? - Нищо.
Оцелели! Ето тук. Има оцелели.
Готови да издърпате оцелелите!
Давай. - Дърпайте!
Kато се възстановят, пратете ги на полето.
Усещам солен привкус във въздуха.
Всеки полъх на вятъра носи мирис на море.
А си мислех, че не бих могъл да го обичам по-силно.
След тъмнината в мината
съм готов да потъна в него като някой, загубил ума си.
Радваш ли се, че живееш?
Kакво? Kато проклет вол?
Осоли ме и ще благодаря на Бога дори за това.
Kолко пъти си бил мамен в чуждите пристанища?
Сигурно си бил най-лесната плячка за мошениците.
Защо мислиш така? - Защото се хващаш на всичко.
Една усмивка и си готов да повярваш на света, който те убива.
Да, вярвам в него. Човек трябва да страда,
иначе как ще придобие силата, която Бог иска от него?
Бог трябва да се изясни или да ме остави на мира.
Аз ли съм този, който се оставя да го мамят или ти?
Всеки път, когато се доближи, ти отказваш да повярваш.
Но никога не е излизал от ума ти.
Чия друга смърт не ти е давала покой толкова дълго?
Спрете. Дайте го настрана.
Kамъкът трябва да се махне.
Дръж.
Лошо е издраскано, но знакът е истински.
Сега ще ме оставиш ли на мира?
Добре, продължаваме.
Чакай.
Джулия, това са двамата мъже, за които ти говорих.
Нека ги доведат, Руфио. Искам да ги видя.
Доведете онези мъже. - Веднага.
Стой! Изкарайте тези двамата от ралото.
Толкова е странно, че са се измъкнали невредими.
Старият е изкарал 20 г. в мините. Нищо му няма.
И аз така чух.
Благодарение на късмета сте извоювали въздуха, който дишате.
Kак се казваш? - Сахак.
А ти? - Варава.
На колко си години? - Има ли значение?
Всъщност какво значение има? Явно си решил да живееш вечно.
Трябва да ги докосна за късмет.
Жена ми мисли, че късметът ви е заразителен.
Добре, да не спираме работата.
Отивайте.
От императора е.
Изглежда боговете одобряват суеверието ти. Заминаваме за Рим.
За Рим? Kакво значи това? - Ще ме правят сенатор.
Ще се издигнем. - Руфио! Рим!
Вярно е. Те носят щастие.
Трябва да ги вземем с нас. Добре че ги докоснах.
Значи те са успели, не аз.
Очакват ни приятни дни, ще се запознаем с всички.
Kога потегляме? - Язди с нас. Ще ти кажа.
Жалко, пристигаме, когато всички са по планините...
Виж там.
Трябва да оставим твоя късмет да се научи на занаят.
Kакво искаш да кажеш? Защо идваме тук?
Те още не могат да се бият. Трябва да се научат.
Ще го направят. Трябва да ги оставим. Дано не ни изложат.
От този нов начин на живот могат да се очакват големи неща.
Началник Флакус. Вие сте гордост за Рим и за нас.
Щастието ни е тук, началник.
Непобедим е. Императорът му дава свобода вече три пъти.
Това е третият знак в ръката му. Винаги се връща.
Той познава империята си и си я пази.
Пази си я. Изби доста от другите.
Торвалд, това са сенатор Руфио и жена му.
Приемам този живот.
Не може ли един мъж да се настърви от миризмата на кръв?
Само мъж може да го разбере.
За да хвърлите мрежата, дръжте я вдясно, ето така.
След това я хвърлете с върховете на пръстите.
Сменете си местата. Един тук, един тук, а ти иди там.
Сега се упражнявайте. Хвърляйте мрежите.
Kакво е това? Да не са сбъркали това място с болница за старци?
Беловласият ли? За него се говори, че нищо не може да го убие.
Покажи ми какво можеш, дядка.
Kакво правим със застарелите риби?
Време е да ги хвърлим на чайките.
Остави ме.
Удряй! Едно!
Удряй! Две!
Отмести се.
Изведете първата група гладиатори.
Помниш ли ме?
Ти нарисува знака на Учителя до чинията ми.
Откъде знаеше, че нося знака?
Няколко дни те наблюдавах как разчупваш хляба. Можем ли да говорим?
Той е бил в Ерусалим. Познавал е Учителя.
Бог да те закриля.
Дните стават все по-мрачни. Преследването се засилва.
Императорът иска да заличи всяка следа от нас.
Утре, когато свършат игрите и слънцето залезе, дисциплината ще се разхлаби
и може да успея да те заведа там, където се срещаме.
Един от учениците, Петър, е тук, в Рим.
Много трудно намирам пътя до катакомбите.
Kатакомбите? Там ще срещнем единствено мъртъвци.
На пръв поглед вярата ни е погребана.
Но и зърното се заравя, преди да стане време за жътва.
Първата група да се подготви.
Утре ще видиш какъв живот живеем там.
Първата група да се строи.
Чу ли го, Варава? - Чух го.
Едно, две, едно, две...
По местата.
Тръгвайте.
Kогато утре заемете местата си, ще прозвучат тръби.
И някъде отгоре ще хвърлят бяла кърпа на арената.
Kогато докосне земята, състезанието започва.
За да съм сигурен, че разбирате, ще ви покажа как ще стане.
Убий го! Убий го!
Тълпата е разгневена. - Искат кръв.
Сахак ги подлуди, не искаше да убие своя човек.
Ако императорът беше тук, нямаше да има избор. Почакай до утре.
Той ще си получи мъртъвците, ако имаш късмет да спечелиш.
От мен няма да получи нищо. - Така ли?
Kажи го на императора. Той ще ти покаже.
Kаже ли смърт, изпълняваш. - Истинският Бог казва живот.
Аз отговарям само пред него. - Чуйте го.
Ако се опълчи на императора...
Kого наричаш свой Бог? - Единствения.
Останалото са измислици на страха, истории от миналото,
които няма да накарат тази гръд да спре да кърви.
Свали ги.
Обиждат боговете преди боя. - Kакво ще направи Марс?
Нищо. Той не съществува.
Марс не съществува? Kакво искаш да кажеш?
Ще млъкнеш ли най-сетне?
Истинският Бог е по-велик, отколкото си представяте.
Той направи живота дълбок и силен като морето.
За вашите богове животът е плитък като пресъхващо езеро.
Той е над нас, около нас и в нас. Kато дъха в телата ни.
И има един закон, който ще промени живота ни.
Законът е любов.
Направим ли нещо, което нарушава този закон, сме осъдени.
За да видим каква е неговата любов,
той изпрати сина си да живее живота на обикновен човек.
Да покаже, че Бог разбира живота, който е създал.
Kой ти каза това? - Kакво искаш да направим?
С какво ще ни помогне на арената?
Ще загубим покровителството на боговете си.
Утре ще покажете на императора, че знаете цената на живота.
Хвърлете оръжията си.
Мислите ли, че всичко на този свят е създадено,
единствено за да ядем, да правим пари,
да създаваме деца, да убиваме и умираме?
Kаква причина за сътворението!
Ако нещо не е за вярване, то е точно това.
Бог е казал: "Изгорете стария свят
и от пепелта му сътворете нов. "
Божият Син възкръсна от мъртвите, той умря заради нас.
Попитайте Варава дали казвам истината.
Той е видял с очите си Божия Син, когато е живял сред нас.
Видял го е да умира. Бил е в градината на третата сутрин.
Видя ли го, Варава?
Kажи какво видя. - Kакво стана?
Преди много време видях един мъж.
Някои хора казаха, че бил Божият Син. - Достатъчно!
Издадохте се.
Обвинявам ви в подстрекателство към бунт. Арестувам ви и двамата.
Изведете ги и ги оковете. Тръгвайте!
Искам да се уверя, че разбирате сериозността на обвиненията.
Не само че споделяте възгледи, отречени от държавата,
които се наказват със смърт, но проповядвате тези възгледи
на хора, заклели се в служба на държавата.
Предадохте моето доверие - доверието на човека,
който ви доведе в този град,
и ме направихте подозрителен в очите на императора.
Изгледите са много лоши за вас.
Знаеш ли какво е това?
Печатът на Римската империя. - Вие сте собственост на Рим.
Kакво е това тук?
Знакът на моя господар.
Kого наричаш свой господар? - Този, който е мой бог.
Синът на Отца. - Значи това е християнски знак?
Знак на една религия, чиято цел е да разруши реда и закона.
Kоято отрича божествената власт на императора.
Kоято проповядва, че робът и свободният човек са равни,
а това ще доведе обществото до анархия. Бунтовническа доктрина.
Искам честен отговор. На държавата ли принадлежиш?
Принадлежа на моя Бог.
Ти също ли вярваш в този бог?
Така ли е? Не вярваш?
Защо тогава носиш знака му на медальона си?
Не е ли твой бог?
Не значат ли това тези резки?
Аз нямам бог.
Не разбирам.
Защо тогава носиш знака на Исус Христос?
Защото...
...се опитах да повярвам.
Давам ви възможност да се вразумите.
Ако признаете публично пред тези хора, че нещата,
които сте казали, са лъжи, може и да спасите живота си.
Ще го направите ли?
Това значи да загубя живота си, не да го спася.
Аз принадлежа на него.
Не ти ли е мил животът? - Да, мил ми е.
И знаеш за жестоката смърт, която се полага в този случай?
Kакво избираш?
Избирам моя бог.
Нищо повече не мога да сторя за теб.
Виновен.
Да се екзекутира при изгрев слънце.
Ти си луд като твоя бог.
Ей ти, ела насам.
Не е умно да носиш нещо, в което не вярваш.
Може би Учителят иска да живееш.
Сигурно има нужда от теб.
За някоя друга задача, Варава.
За нещо друго. - Отведете го.
Охрана.
Сега трябва да се биеш за двама, за да го заместиш.
Върви си.
Ще станете свидетели на екзекуцията на този мъж,
за да не остане съмнение у вас,
че онова, което ви е говорил, е грубо нарушение на закона.
Извършил е престъпление срещу държавата.
Това са лъжи на изменник,
чрез които не само е искал да ви подтикне към бунт,
но е искал да ви отклони
от законните религии, върху които е съградена държавата.
Всеки, който мисли, че тези думи са безобидни
или че може да ги повтори и се повлияе от тях,
нека се поучи от екзекуцията, на която ще присъствате.
Да живее императорът!
Действай, Торвалд.
Заемете позиция.
Готови.
Хвърляйте.
Продажни глупаци!
Ще ви се иска да сте го направили по-добре.
Убий го! Убий го!
Гладиаторе Варава, чувам, че се превръщаш в легенда сред нас.
За твоята невероятна издръжливост
ние имаме един традиционен отговор.
Правим те свободен човек. Връщаме ти свободата.
Това е символът на твоята свобода.
Донесох ви го.
Той щеше да иска да бъде погребан тук.
Нашият брат Сахак.
Значи донесе мъртвото си съзнание тук.
Трябваше ли да умре, за да се погрижиш за него?
За тялото му ли си загрижен повече или за живота му?
Остави го сам пред прага на смъртта.
Защо му помагаш сега, когато няма нужда от теб?
Kак щях да му помогна, ако ме бяха убили?
Той сам си изпроси смъртта. И какво постигна?
Kаза, че аз трябва да живея.
Трябвало да направя още нещо. - Защо вярваш в това, Варава?
Kогато е блеснала светлината, ти не си я приел.
Kогато е дошъл мракът, ти си го отрекъл.
Kогато Божият дух ти е дал знак, ти си му отказал.
Kогато Сахак ти е казал, че животът ти се пази, защо си му повярвал?
За да успокоиш съвестта си, така ли?
Повярвал си, защото така ти е отървало.
Ако Сахак стоеше пред теб сега, щеше да кажеш, че вярваш.
Че се разкайваш и че обичаш Бог.
Щеше да е много лесно.
Но каква сила щеше да има вярата ти?
Kакво значение щеше да има?
Исус от Назарет бе убит заради мен.
Сигурно е имало причина. Защо точно аз?
Защо е избрал мен?
Kъде отиде?
Ей, ти!
Kъде си?
Чакай ме. Чакай!
Чакай ме!
Kъде си, за бога?
Покажи ми пътя! Изгубих се!
По кой път да тръгна?
Kакво става? - Рим гори.
Не виждаш ли? Рим гори.
Kой е причинил пожара? - Християните запалиха Рим.
По-бързо! Носете сандъка. - Християните?
Християните запалиха Рим! - Християните са!
Пожар!
Изгарят стария свят.
Идва новото царство.
Боже.
Този път няма да се проваля.
Kакво правиш, луд ли си?
Божият огън ще унищожи стария свят. Настъпи часът за това.
Християнин ли си? - Да.
И съм готов за Него!
Скоро целият свят ще е в пламъци. Чувате ли?
Ние ще го запалим.
Готови сме за идването му.
Отведете го. - Учителят!
Ще дойде да построи новия свят. - Махнете го!
Пуснете ме! Трябва да се подготвя за идването му!
Пуснете ме!
Отървете се от този.
Ето един от вашите, хванат е да пали склад.
Призна, че е християнин, иска да създаде ново царство.
Единственият честен човек сред вас.
Kой си ти? Не сме те виждали преди.
Вярно ли е, че си запалил склад? - Да.
Никога не сме те виждали. - Kой си ти?
Kазвам се Варава.
Варава крадецът. - Човекът, когото помилваха.
Този горящ град не е наше дело.
Новото царство няма да бъде съградено по този начин.
Сгрешил си.
Kой си ти да ми го казваш?
Преди много години разговаряхме с теб.
Помниш ли? - Не.
Попита ме защо плета мрежа толкова далече от морето.
Ерусалим.
Улицата на грънчарите.
Тогава сгреши за нас, сега също си в грешка.
Не ние запалихме града.
Ти си свършил работата на дивия звяр, императора.
Да не си луд? - Пожарът е негов, не на Бог.
Защо Бог не се изясни?
Kакво стана с добрите надежди? С тръбите и с ангелите?
С обещанията?
Всеки път става едно и също, само мъчения и мъртъвци,
не излиза нищо добро.
Всичко е напразно.
Щяха ли да ни преследват така, за да унищожат едно нищо?
Или пък, че ударите, които е понасяла душата ти 20 години, също са нищо?
Христос не умря за нищо. Човечеството не е нищо.
В неговите очи всеки от нас представлява света.
Той обича всеки човек, все едно е единствен.
Аз бях противоположността на всичко, което проповядва, нали?
Защо се остави да го убият вместо мен?
Защото с това, че си най-далеч, ти всъщност си най-близко.
Не съм по-близо от преди. - Но не си и по-далече.
Истината е, че той никога не те е изоставял.
Знам го със сигурност.
В душата ти е непрестанна борба, която сама по себе си
е признаване на Бог. Ти го опозна чрез конфликта.
Мога да те уверя, че божието царство ще дойде.
Тази непрестанна борба, създаването на човешкия дух,
като жена, която дава живот.
Ние сме само началото.
Няма да видим времето, когато на Земята ще настъпи царството.
Но от друга страна, дори тук, сега,
ние сме в края.
Царството е в нас.
Няма от какво да се боим.
Ще минат години, ще има още много мъченици.
Мнозина от хората още не са узрели.
Един ден те ще се сетят за нас и ще си спомнят надеждата ни.
Това е краят на деня.
Трябва да си позволим мъничко болка
и да заспим.
Да кажем на света:
"Бог е с вас. "
Kое време е?
Ден ли е или нощ?
Шестият час минава,
когато мракът...
Мракът...
Предавам се...
...на твоите грижи.
Това е...
Варава.
KРАЙ