- Un, dos. - Un, dos.
Vinga. Molt bé, tira'l fort.
No passen.
Vinga, una altra vegada. Fort.
No passen.
Va.
No passen.
Què fas? Recull-lo i tira'l!
Espera, Young-mi. Prova-ho amb l'altre cantó.
Gira'l.
Vinga. Tira'l fort.
Passen.
Ben fet!
- Sí! Molt bé! - Ho has aconseguit!
- Ben fet. Som-hi. - Gràcies als déus!
Preparats? Ja!
No puc mirar. Em poso nerviós.
Molt bé.
Va.
- Ho sento. - Tranquil.
Molt bé, anem a recollir-la.
Molt bé, ara enrere.
Podríem guanyar temps caminant enrere com ells.
Caminen més de pressa cap enrere.
Molt bé.
Som-hi. Vinga.
Yong-sik, escolta'm.
Imagina't que la pedra és la cara del canalla que et va estafar.
Aquell cabró em va destrossar la vida!
Passen.
Ben fet!
Ho aconseguiran.
Què fas, vella?
Em vas dir que jugaves al gong-gi amb bales durant la guerra.
Mama, imagina't
que les peces són la cara de l'amant del pare.
Mala pècora!
- Passen. - Ho ha fet! Va!
Papa!
Molt bé. Preparats?
De pressa! Un, dos!
Primer l'ha de lligar a l'eix.
Ja ho sé.
No miri el rellotge. Tenim temps.
Segur que ja hi havia jugat?
No em distreguis.
Amb calma.
- Tranquil·la. - Fes-la callar!
Hosti, tarda massa.
No, ho hauria de fer...
Déus del cel i la terra, tingueu pietat de mi.
Déus del cel i la terra, tingueu pietat de mi. Déus...
Els déus ens han abandonat.
- Està fora de si. - No pot ser.
Abandonat.
Moriré aquí?
Sobreposi's.
Morirem tots...
Si et rendeixes, et mataré abans que els teus déus.
Fes via.
De pressa!
Passen.
- Va! - Vinga!
- De pressa! - Un, dos!
De pressa!
Han de fer cinc tocs de jegi.
No mireu, si us plau.
- Què? - Si us plau.
- Sí, entesos. - Vosaltres tampoc.
No mireu! Gireu-vos tots!
Un.
Dos.
Tres.
Quatre.
- Cinc! - Cinc!
Passen.
CAPÍTOL 5 UN ALTRE JOC
Malparit!
...dos, tres, quatre, cinc!
Un, dos, tres, quatre, cinc!
Que els últims equips es preparin.
És una mica trist que no tinguem públic, no?
Ei, que tens por?
No, senyor!
Hi ha silenci i és més fàcil concentrar-se si ningú mira.
Nois!
Ens veurem a la línia de meta! Guanyar o morir!
Sí! Ens tornarem a veure!
- Sí, gràcies! - Ens tornarem a veure!
- Exacte! - Bona sort!
Molt bé, preparem-nos.
Confio en vosaltres.
A més, l'exguanyador va amb nosaltres.
Ja hi som.
- Passen. - Ben fet!
Preparats? Va!
Molt bé.
La tombarà a la primera. Vostè pot!
Quan jugava a beisbol, llançava lent,
però sempre controlava la pilota.
- Sí! Ben fet! - Passen.
Preparats? Va!
Sabia que vostè podia!
Mantinguem la calma!
Molt bé.
Dae-ho, no et posis nerviós. Encara que fallis...
Passen.
Quina passada! Aquest és el meu Dae-ho!
- Vinga, som-hi. - Som-hi!
Preparats? Va!
Tenim temps de sobres.
Vigila amb la criatura.
No tenim pressa. No corris.
Potser els passem tots al primer intent.
No passa res. Tenim temps. Anem a recollir-la. Preparats? Va!
- Si tot surt perfecte, no té gràcia. - Exacte. Dels errors se n'aprèn, no?
Ara enrere. Preparats? Va!
- Hosti. - Molt bé.
No passa res. Tu calma't.
Perdona.
No passen.
- Ho sento. - No...
Anem a recollir-la. Vinga, som-hi.
Segur que hi jugaves de petit?
Mira que tirar-la enrere...
Aixeca't. Que descanses o què?
Ara endavant. Preparats? Va!
Un moment.
Deixeu-me fer això.
Què collons passa?
No et posis nerviós, entesos?
No corris. No!
- Hòstia! - No passen.
- Encara tenim temps... - Però què cony em passa?
Idiota rematat! Ets un idiota!
Ningú t'està culpant!
Molt bé. Respirem, entesos?
Intenta recordar quan t'ho passaves bé jugant-hi.
Ara, respira fondo.
Respira fondo. Tranquil·litza't.
No passa res.
Tu no corris, entesos?
No et posis nerviós.
Així.
Som-hi! Preparats? Va!
Com vas?
Estàs bé?
Aparta't.
Un, dos, tres, quatre...
L'ha tocat!
- Passen. - Som-hi!
Preparats? Va!
Un, dos! De pressa!
Ja quasi hi som!
- Ho hem aconseguit! - Ben fet!
S'han eliminat els següents jugadors:
jugadors 135, 239,
263, 415...
Collons, ha sobreviscut massa gent.
Ei. Tu.
- Quants creus que en queden? - Com?
Quants d'aquests insectes fastigosos creus que han sobreviscut?
Diria que uns 200.
Com ho saps? Què ets, una IA?
Compta'ls.
Ara?
- Entesos. - Sí.
Per què els vols comptar? Ets ximple?
Els emmascarats ens ho diran aviat.
- Calla, mala puta. - Pareu.
- Com et deies? - Min-su.
Quants anys tens?
Vint-i-set.
O sigui que ets del 97. Per què el tractes com si fos el teu cap?
Teniu la mateixa edat.
- No, Nam-su? - Nam-gyu.
- Això, Nam-gyu. Sí o no? - Sí.
Ho veus? Tracta'l com a un amic.
Així treballarem millor com a equip. Entesos?
I tu?
Soc del 98.
- Tu? - Del 96.
Doncs ja està.
El Gyeong-su és el més jove, vosaltres dos igual i tu més gran.
Li has de parlar amb respecte.
Vinga.
Srta. Hyun-ju.
Li puc fer una pregunta?
Digues.
Com sabia que seria més fàcil girar el ddakji amb l'altre cantó?
Jugava al ddakji amb els meus amics quan era petita.
I aquell era el meu truc secret.
Ja.
Escolta, et puc preguntar una cosa?
Digui.
Quan has fet els tocs de jegi, per què no volies que miréssim?
Bé, jo...
Que potser et feia vergonya?
No és això. És que...
encara estic a mitges.
Què vols dir?
Mama, deixa de fer preguntes. No siguis tafanera.
No passa res.
Em falten algunes intervencions.
Em poso nerviosa si la gent em mira fixament.
Quines intervencions?
O sigui que això també és operat, no?
És clar. Ja deia jo que eren massa gro...
Mama, si us plau! Ho sento molt.
Com? Més supervivents?
És l'equip d'aquell pirat.
Hòstia puta. Ara el premi augmentarà molt menys.
- Aquella noia ha sobreviscut. - Qui?
Aquella noieta.
No semblen contents de veure'ns.
Quina senyora més maca.
Com enyoro ma mare!
S'ha acabat la jornada laboral.
Que tots els soldats tornin a la seva habitació.
Creia que series un monstre, però no estàs gens malament.
Les nord-coreanes són guapes.
Què foteu? Esteu trencant les normes.
A la merda les normes.
No t'hi hauries d'haver ficat.
Us penso denunciar.
A qui? A l'oficial?
Fins quan creus que et protegirà?
Ja no et cobreix les espatlles.
¿Vols que te l'expliqui detalladament,
la situació en què et trobes?
Collons, comunista de merda.
Vols que et destrossi la cara?
O que et talli el dit perquè no puguis tornar a disparar?
Últim avís.
Si et tornes a posar pel mig,
et tallaré tots els dits i els tiraré a la incineradora.
I em divertiré una mica amb tu.
Sento allò d'abans, nois.
- No, no passa res. - I ara.
Si no arriba a ser per tu, no hauria encertat l'últim toc.
Jugadora 222, et trobes bé?
Sí.
Gràcies per deixar-me entrar al vostre equip.
Ha esclafat el ddakji i l'ha girat al primer intent.
Ha sigut impressionant.
Una passada, i estant embarassada.
Hem tingut sort de tenir-la al nostre equip.
I el seu tir a la pedra voladora? L'ha tombat a la primera.
I amb un llançament baix, a més. Pam!
Semblava un llançador professional.
I tu? Que només jugaves al gong-gi?
La mà et volava com a les pel·lis d'arts marcials.
Soc l'únic noi i només em deixaven jugar a casa amb les meves germanes.
I van deixar que el seu preuat fill es fes soldat?
Va ser idea del meu pare. Volia que fos més masculí.
Ell va lluitar a la Guerra del Vietnam.
- Sembla un gran home. - Sí.
També era de la infanteria?
Sí, hum... Perdoni que el talli un moment.
Potser seria bona idea presentar-nos.
Encara no sé com es diuen, senyors. Ni vostè, senyoreta.
Començo jo. Em dic Kang Dae-ho.
"Dae" de "gran" i "ho" de "tigre".
"Tigre gran." Bon nom.
Jo em dic Park Jung-bae.
"Honrat" i "doblement".
Els meus pares volien que fos doblement honrat.
Jo em dic Kim Jun-hee.
Però no en sé el significat.
Jun-hee, quan surtis d'aquí, ves al metge immediatament.
Has patit molt d'estrès. T'han de fer una revisió.
Sí.
Jo em dic Oh Young-il.
- Young-il? - Sí.
"Young-il", que sona com "zero, u".
Fàcil de recordar.
És veritat! El seu nom és el seu número.
I tu, Gi-hun? Com et dius de cognom?
Em dic Seong Gi-hun.
- Ja. - Seong Gi-hun.
"Seong" vol dir "cognom". Original!
Enhorabona a tots per haver superat el segon joc.
Aquí tenen els resultats del segon joc.
En el segon joc, s'han eliminat 110 jugadors.
El pot acumulat és de 20.100 milions.
Com que queden 255 jugadors,
toquen a 78.823.530 wons per cap.
Espera, què?
Encara és menys de cent milions? No arriba ni a 80.
Només han mort 110 persones? Ja està?
Ja els han comptat bé?
Només 110? Però si han disparat a un munt de gent!
- Eren més! - Torneu-los a comptar!
Collons. Quasi moro dues vegades i només em toca això?
Guanyaria més diners si em deixés apallissar!
Entenc perfectament la seva decepció.
Sempre els deixem la porta oberta perquè busquin noves oportunitats.
Ara votaran per decidir si volen continuar jugant o no.
Continuar jugant per un premi més alt o abandonar ara
és decisió seva i de ningú més.
Així doncs, procedeixin a exercir
el seu dret a decidir lliurement en un procés democràtic.
- Yong-sik. - Sí?
Si avui tornem a casa,
farem estofat de kimtxi. Amb kimtxi ben fermentat.
Amb molt de porc, no?
Ostres, quina gana.
Crec que no és coincidència que ens hàgim conegut aquí.
Si sortim, deixeu-me convidar-vos a menjar a casa.
Graellada de cansalada.
No li fa res?
És clar que no!
Casa nostra és petita, però hi ha lloc per a quatre persones.
Hi ha lloc per estirar-se. Us podeu quedar a dormir.
Hyun-ju, tu vindràs?
Per cert, on viviu?
Nosaltres, a Bongcheon-dong.
De debò? Jo visc a Sillim-dong.
Ostres, som quasi veïnes!
I tu, Hyun-ju? Vius a Seül?
Jo visc a Gwangmyeong.
Ostres! Només a 30 minuts en bus! Quina sorpresa que visquem tan a prop.
Devem tenir una connexió especial. És impressionant.
Tranquil. Jo també vull deixar-ho.
Hauria de marxar i ser amb la meva dona a l'hospital.
Estic segur que aquesta vegada sortirem.
Collons.
Els soldats han de saber quan retirar-se.
No, senyor?
Sí, tens raó.
Els soldats no són invencibles. Hauríem de marxar.
Hem de posar fi als jocs.
Us ajudaré quan sortim.
Confieu en mi i doneu-me suport.
Tornem a ajuntar les mans.
- Guanyar o morir. Un, dos, tres. - Guanyar o morir!
Aquesta vegada, el primer a votar serà el jugador u.
Jugador u, voti, si us plau.
Jugadora sis.
Jugador set.
Disculpi.
Yong-sik.
No facis cap ximpleria.
Si ajuntem els diners,
seran més de 150 milions.
Saldarem el teu deute
i invertirem la resta en una fruiteria o alguna cosa així, entesos?
De pressa! Que fots un ritual o què?
Calla!
No ens traeixis.
Què?
- Això. - Jugador 48.
Hem decidit jugar a un joc més, no?
Sí.
Jugador 125.
Jugador 126.
Disculpeu.
- Escolteu! - Esteu bojos?
Encara voleu seguir després de veure morir tota aquella gent?
Com sabeu que no morireu?
Hem de parar. A aquest pas, morirem tots!
Entreu en raó i marxeu amb aquests diners.
Si no sobreviviu, no hi haurà futur.
Què creus que podem fer amb només 70 milions?
No sé quant deus, però la majoria dels que som aquí
no en tenim ni per cobrir el 10 % del deute.
Oi que no?
Nosaltres no tenim futur!
Aquells diners no canvien res!
- Sí, té raó! - Té raó!
Amb aquells diners, no duraré gaire.
Amb el primer joc, eren 25 milions,
i ara són 78 milions.
Amb un joc, el premi s'ha multiplicat per més de tres!
Si juguem a un altre joc,
el premi serà com a mínim de 240 milions!
Però jo no puc més.
Si us plau.
Si us plau, deixeu-me sortir d'aquí.
Vull...
Vull tornar a casa.
No vull morir.
Senyoreta,
vostè és jove i segurament tindria una altra oportunitat.
Però jo no.
Si us plau.
La meva família i jo no tenim futur.
El meu negoci ha fet fallida i dec més de 500 milions.
N'he d'aconseguir com a mínim la meitat
si vull poder començar de nou.
I si mors?
Si mors aquí, la teva família no rebrà ni el teu cadàver.
Llavors serà la fi per a tu i per a la teva família.
- No ho veus? - No us espanteu, hòstia!
El ddakji, el pica paret, la baldufa!
Els jocs no són pas tan difícils!
Mireu.
Encara hi ha 255 jugadors. Molt més de la meitat hem sobreviscut.
Ja hem arribat fins aquí. Juguem una altra vegada!
Així m'agrada. Ben dit, jove.
Té raó!
Tots hem jugat bé i hem sobreviscut fins ara.
Ara, juguem a un altre joc!
Un altre i ja està. Juguem a un altre joc i prou!
Sí, juguem a un altre joc!
Un altre joc!
- Un altre joc! - Un altre joc!
Els resultats són 139 vots a favor i 116 vots en contra.
Basant-nos en el vot majoritari, demà celebrarem el tercer joc.
Gràcies a tothom.
Gràcies.
Disculpa.
No tens por?
De què?
De continuar jugant.
Sí.
I com és que vols seguir?
Perquè, si surto ara,
m'he d'enfrontar a coses pitjors.
No siguis tan formal. Soc més jove, però no ho diguis a aquells.
Mama. Mama, estàs enfadada?
De "mama" res, tros d'idiota.
Mama, ho sento, però no puc tornar a casa només amb això.
Què vols dir?
El meu deute és una mica més alt.
Quant?
Uns cent milions.
Els dec a uns usurers de la casa de jocs.
Si no els pago el mes que ve,
estic fotut.
Van dir que m'extirparien els ulls, el fetge i els ronyons per vendre'ls.
I sé que ho faran.
Per això feia temps que no venia a casa.
Només un altre joc.
Després votaré en contra.
Un altre joc i podré saldar tots els deutes.
Llavors començarem de nou, sí?
Yong-sik, "després"?
"Començarem de nou"?
I si un de nosaltres mor abans?
Ja sé...
que potser tu estaries bé sense mi.
Però si a tu et passés alguna cosa...
jo no tindria motius per viure, encara que sortís d'aquí.
Per què dius això?
Ens en sortirem junts.
Senyor!
Senyor Jung-bae!
Ostres...
Au, torni amb nosaltres.
- No, estic bé aquí. - Vinga, va.
- Però... Ei! - Tranquil.
Per què s'ha quedat tan a prop?
No suporto veure'l allà assegut com un estaquirot.
Ho sento.
Jun-hee, Young-il, ho sento.
Gi-hun, ho sento.
Vaig demanar un préstec
i els creditors assetgen la meva família.
Si jugo a un altre joc, crec que podré saldar el deute.
- I... - Jung-bae.
Tu, més que ningú, no ho hauries d'haver fet.
No és doblement honrat.
Però, veient els resultats, encara que haguessis votat en contra,
hauríem perdut igualment.
Exacte. No és del tot culpa meva.
Ja. Si li soc sincer,
entenc per què ho ha fet.
Amb allò tampoc en tinc prou i, quan m'ha tocat votar,
he pensat de jugar a un altre joc.
Sí?
Que ja ho entenc.
Gràcies per entendre-ho.
Però he votat a favor en part perquè em sento confiat.
Fem molt bon equip, no?
Si tornem a jugar junts, segur que tot anirà bé. Jun-hee.
Sobreviurem al pròxim joc...
"El pròxim joc"?
Potser ens haurem de matar entre nosaltres, en el pròxim joc.
Gi-hun, no et passis.
Ara no hi podem fer res. Intentem ser positius.
Hauríem de menjar, recuperar-nos i donar el millor de nosaltres.
Té, Jun-hee. Beu-te la meva. Aguanta fins al pròxim joc.
- No, gràcies. - Agafa-la.
La llet sola no m'agrada.
Gràcies.
Menja't el meu pa.
No em mereixo menjar.
Em dona la seva llet?
No he estat només jo.
Mira, ho veus? No soc l'únic que ha votat a favor...
Hyun-ju, per què ho has fet?
Hem dit que ens reuniríem a casa meva.
Per què has canviat d'opinió?
No crec que tinguis deutes de joc com el meu fill.
És per l'operació? Tan cara és?
No cal que m'ho diguis si no vols.
Si no puc ni controlar el meu fill,
qui soc jo per dir-te res a tu?
Jo...
Tot anava bé fins que em vaig sincerar.
Abans, la gent em mirava estranyada,
però mai havia tingut problemes.
Però...
quan vaig dir que volia viure com a dona
i vaig començar la transició,
tot va canviar.
La mare plorava molt.
I el pare no em parlava.
Em van fer fora de la feina i vaig perdre tots els amics.
No havia acabat la meva transició,
però no guanyava diners i el deute anava creixent.
Encara que em sentia alliberada,
la meva vida...
era molt més dura.
Mare meva.
I a què et dedicaves abans?
Era militar.
I, amb els diners que guanyis aquí, què faràs? Tens res planejat?
Crec que me n'aniré a Tailàndia.
A Tailàndia?
Només vull jugar a un altre joc. Si guanyo els diners...
acabaré la transició allà i em compraré una caseta.
Vull començar una nova vida.
Jo he estat a Tailàndia.
Hi ha molta gent com la Hyun-ju, allà.
Tenen més bon cos i són més guapes que la majoria de les dones,
i n'hi ha per tot arreu. Oi que sí?
Sí, diuen que hi ha noies molt guapes.
Tu també ets guapa, Hyun-ju.
Jo no sé si diria "guapa",
però, ara que et conec una mica,
crec que estàs bé.
Però si vas dir que era un horror.
Ei!
Traïdor de merda.
Com pots pixar en aquestes circumstàncies?
Va, pixa. Tindràs una infecció si t'aguantes.
De debò pretenies sortir?
Què vols fer amb 70 milions?
No en tens ni per pagar-me a mi.
M'has de tornar els diners
i compensar-me pel mal que m'has fet a l'ànima.
T'ho he de repetir?
El preu de la moneda va pujar,
però no vas vendre per cobdícia.
I soc lliure de decidir si vull marxar.
No em facis emprenyar, hòstia.
Vols que t'arrenqui la llengua?
Que ets lliure?
- No ho ets pas. - Hòstia.
Ets el meu esclau fins que no em paguis. My slave.
O sigui que has de seguir jugant fins al final.
I qui sap?
Potser guanyes el premi sencer.
Llavors em tornaràs el que em deus
i seràs feliç de cap a peus.
Si guanyo el premi sencer, voldrà dir que ets mort.
No tornaré diners a un mort.
Com recordes les lletres, amb aquest cap?
Ai, és veritat.
Vas oblidar la lletra a la final.
Fill de puta, vols que et mati?
No he menjat res. Com és que...?
Et vigilo.
Encara et fan la punyeta?
Si no paren, ens pots demanar ajuda.
Estic bé.
Queden deu minuts per apagar el llum.
- Preparin-se per anar a dormir. - Passa-me'l.
Per sota.
Vols dir que cal? No m'agrada dormir aquí sota.
Quan apaguin el llum, ens podrien atacar.
Com? Qui?
El premi puja si ens matem entre nosaltres.
Forma part del joc.
Gi-hun, vols dir que no exageres?
Encara que fos cert, la gent no faria això.
En els anteriors jocs,
un munt de persones es van matar a la nit.
Aquí mateix.
No teniu ni idea
de com pot canviar la gent...
en aquest lloc.
Entesos, suposo que no sabia de què parlava. Perdona.
Hem de fer guàrdia per torns.
Jo faré el primer torn. Decidiu l'ordre de la resta.
On vas?
Al lavabo.
Sempre t'has d'aixecar a mitja nit.
T'acompanyo?
No. Què hi has de fer, al lavabo de dones?
Estaràs bé sola?
La gent que hi ha aquí em fa una mica de por.
Mira.
Ostres.
- Què...? - Escolta.
Aquest és el binyeo que em va donar la teva àvia.
Me'l vaig posar per si el necessitava per protegir-me.
Si algú em toca el voraviu, faré així.
És clar.
Ets la senyora Jang Geum-ja, que va sobreviure a la guerra.
Impressionant.
Senyor Seong.
He d'anar al lavabo.
És perillós anar-hi sola.
Jo t'acompanyo.
Hem d'anar al lavabo.
No. No es pot entrar ni sortir a aquesta hora.
L'hi demano per favor. No em trobo gaire bé.
No, no es pot entrar ni sortir a aquesta hora.
Escolti.
Senyor Triangle.
Encara que porti aquesta màscara, vostè també és humà, no?
En el món real, potser té una germana com ella
i una mare com jo.
Quan les dones diuen que han d'anar al lavabo,
és per motius que no es poden dir.
Si no ho entén,
és que no és humà. No ho pot ser de cap manera.
Escolti.
Tinc problemes de bufeta des que tenia 60 anys.
No puc sortir sense bolquer,
però no he pogut portar res del que necessito.
De debò deixarà que em pixi al damunt?
I si fos la seva mare, senyor Triangle?
Segur que no li faria això a la seva mare.
Vaig venir pel deute del meu fill.
Almenys hauria de poder fer pipí quan vulgui, no?
Què vaig fer en la meva vida anterior per...?
Vaja, gràcies.
Puc venir també?
No passa res. És una dona. Es diu Hyun-ju.
No passa res. Anem.
De pressa.
Gràcies, senyor Triangle.
Agafa't a mi si necessites ajuda.
Estic bé.
En un lloc així en el teu estat...
Els teus pares deuen estar preocupadíssims.
No en tinc.
No tinc pares.
Escolta.
Si necessites ajuda amb alguna cosa, crida'm.
Estic bé.
Està malalta o alguna cosa?
Embarassada.
Crec que li falta poc.
Gi-hun, estic despert.
Dorm una mica. Et rellevo.
No estic cansat.
Dorm una mica més.
Ho sento.
No cal parlar-ne.
No és culpa teva.
No, no vull dir això.
Sento no haver-te deixat diners quan vas venir al meu bar.
Si t'hagués ajudat, potser ta mare encara seria viva.
Però estava completament pelat, hosti.
Ja ho sé.
No et guardo rancor per allò.
Per això vas venir? Per pagar el tractament de ta mare?
I per què has tornat?
Si jo fos tu, ho hauria deixat tot enrere
i hauria començat una nova vida.
Si...
jo hagués mort davant dels teus ulls,
i tu...
guanyessis el premi,
com et sentiries?
Vinga, no diguis això. Sortirem junts.
Per això he tornat.
Perquè tothom surti.
Per posar fi al joc.
Però...
ja no ho tinc tan clar.
No sé què més puc fer aquí.
M'he carregat el teu pla prement aquell botó.
T'he dit que no és culpa teva.
Recordes quan vam fer vaga?
Havíem ocupat la fàbrica i la direcció ens va dir que sortíssim.
Van dir que qui sortís voluntàriament
no patiria represàlies i rebria més liquidació.
Com vols que me n'oblidi?
Feia guàrdia i volia sortir. Endevina per què no ho vaig fer.
Tu dormies al meu costat i parlaves en somnis.
"Mama, tinc gana. Dona'm menjar."
Ploraves mentre dormies.
- Plorava en somnis? - Sí.
Demanant menjar?
Sí.
I et vas quedar per mi?
Sí. T'estava mirant i vaig pensar:
"Hosti tu, quin ploramiques.
Si es desperta i me n'he anat,
començarà a plorar i no s'atrevirà ni a anar al lavabo."
No et podia abandonar, collons.
- No t'ho creus ni tu. - T'ho juro per ta mare.
Per la meva? Jura-m'ho per la teva.
Sigui quina sigui, és veritat.
Em van despatxar i he acabat així perquè em vaig quedar.
Sempre em culpes de tot el que et passa:
perdre diners als cavalls i la fallida del teu negoci.
Què més? Casar-te?
Em vaig casar solet. Em vaig divorciar per culpa teva.
Jo em vaig divorciar per culpa teva.
Perquè sempre em convidaves a beure.
I vaig començar a apostar per culpa teva.
Entesos. No cridis tant.
Per fi et comportes com el Seong Gi-hun que conec.
Semblaves una altra persona.
Escolta.
Sortim d'aquí després del pròxim joc, entesos?
Beurem soju com abans.
Convides tu.
La gent no canvia, no?
Seong Gi-hun, el garrepa de Ssangmun-dong.
El més garrepa.
El rei dels garrepes.
"El garrepa de Ssangmun-dong." Quins records.
Encara és dins?
Sí.
Hola?
Estàs bé?
Que estàs bé? Et passa alguna cosa?
Ai, mare. Què passa?
Et fa mal? Et fa mal la panxa?
Ai, no. Deus estar de part.
Explica'm on et fa mal i com és el dolor.
Tinc por.
Tranquil·la.
No passa res.
Tranquil·la.
Tot anirà bé.
No us passarà res ni a tu ni a la criatura.
No et preocupis.
Equip dos, aneu amb compte.
Si trobeu res sospitós, aviseu-nos immediatament.
- Sí, senyor. - Sí.
Capità Park, vagi amb compte.
L'equip dos buscarà pel nord.
Nosaltres anirem cap al sud-oest.
Entesos.
L'hem de trobar en quatre dies.
Tranquil.
El capità Ko també és d'aquí. Es coneix la zona en detall.
I tenim prou combustible i menjar per a una setmana.
- Ho farem. - Entesos.
També té soju, no?
Pescaré algun peix amb el rifle. Ens pot preparar sashimi.
Creus que ets en un vaixell de pesca?
Has d'estar en plenes facultats fins que trobem l'illa.
Quan es faci fosc, no podrem fer res.
Què vols que fem tota la nit?
Cantaràs i ballaràs per a nosaltres?
Molt bé, salpem!
L'equip que la trobi primer, rebrà una prima. Bona sort!
- Som-hi! - Bona sort!
El tercer joc començarà d'aquí poc.
Que tots els jugadors surtin del llit i es preparin.
Repeteixo.
El tercer joc començarà d'aquí poc.
Que tots els jugadors surtin del llit i es preparin.
Ei, me'n dones una a mi, també?
Ni te'ls miris.
Si comences, no tornaràs a ser tu mateix.
Si surts d'aquí, no et tornis a relacionar amb ells mai més.
Per què vas entrar al seu equip?
Els idiotes com ells són fàcils de controlar.
I jo, doncs?
Per què vas fer equip amb mi?
Perquè...
crec que tu no me la fotràs.
Què?
De totes maneres, me n'aniré quan el premi arribi als 200 milions.
No conec la teva situació, però pensa-hi.
No duraràs gaire aquí dins.
Que tots els soldats es dirigeixin a les seves posicions.
- Flipa. - Sí!
Young-mi.
Perdona'm.
Tranquil·la.
Farem un bon paper i podrem sortir d'aquí amb tot el grup.
Benvinguts al tercer joc.
Jugaran a la roda musical.
Repeteixo.
Jugaran a la roda musical.
Hosti, un joc amb música!
Que divertit, no?
Que tots els jugadors pugin a la plataforma central.
Quan comenci el joc, la plataforma començarà a girar
i sentiran un número.
Hauran de formar grups d'aquell nombre de jugadors,
entrar a les sales i tancar la porta en 30 segons.
Em sona. Jugàvem a alguna cosa semblant a les excursions.
Ens abraçàvem.
Sí. En lloc d'abraçar-nos, entrem en sales.
Jo conec aquest joc.
Com hi juguem? Hi ha alguna estratègia?
Si el número és quatre, podem anar junts.
Si és dos, tu i jo fem parella.
Si és un número major de cinc, haurem de buscar més persones.
Però i si és un número menor de cinc?
Com tres o quatre.
Haurem d'anar sobre la marxa.
Passi el que passi, mantingueu la calma.
Tinguem confiança.
Ens en sortirem junts. Vinga.
Un, dos, tres.
- Va! - Guanyar o morir!
Que comenci el joc.
Giravoltem. Clap!
Giravoltem en cercles i ballem.
Piquem de mans i cantem. Clap!
La, la, la, la. Passem-nos-ho bé ballant.
Ring, ring, ring.
Anirem donant-nos les mans
i ens divertirem fent saltirons.
Subtítols: Maria Romero Soronellas