Znaš šta je htela? Da ide u Bristol.
Da.
Ili u Holandiju, okolina Amsterdama. Tačno...
Haarlem. Da Harlem, ali sa dva "a".
Haarlem. Da.
Jesi li bio tamo? Gde?
Holandija, Amsterdam. Da.
I ja.
Ali sada nije više Bristol ili Haarlem.
Gde ide?
Još gore... Gore?
Da, mnogo gore. Što? Gde ide?
U Stockholm. Stockholm?
Da, Stockholm. Sjajno, zar ne?
Da jebote. Pa...
Tako je.
Ali, ti... Šta?
Sve je ok s njom? Svadjali smo se pre neki dan.
Zašto? Ma ništa.
Da. To je...
Šta?
Ima tamo nekog drugara. I?
Karaće se s njim. Molim?
Da, stvarno.
Ali Laura je zlato. Da, ali u Stockholm-u...
Misliš da su oni...? Da.
Svako bi... Znaš već.
Ti bi je karao.
Zar ne?
Ja bih jebao devojku koju si ti pre toga jebao.
To je lepo znati. Pa...?
Pa šta? Jebao bi Lauru?
Da li mi se dopada? Ne, prosto je.
Veče kao ovo, vidite se, popijete piće, smejete se...
Zra je ne bi pozvao kući?
Bih. Eto vidiš.
Ćao. Ćao.
A sećam se da ste na žurci kod Omara vas dvoje razgovarali.
Šta?
Ja sam spavao u Omarovom krevetu, ali sam bio budan.
I? Video sam vas.
Šta si video?
Ok je bre, ti pališ Lauru i ona tebe pali.
Pijan si, nemam pojma o čemu pričaš.
Ma ok je. Nije bre, na šta misliš?
Laura mi je rekla da za malo da se smuvate.
Ma daj bre! Ne, stvarno, bilo je za dlaku.
Veruješ u to sranje?
Ma nema veze bre, prihvatam ja to,
znam da ništa nisi uradio, ali nemoj da me lažeš,
jeb`o bi je, i to je to.
Kako si odvaljen.
Da, ali... Da, ali šta?
Hoćeš nešto da mi kažeš?
Ma ne bre jebote!
Znači to je to? Da.
Kupiću kartu kad dodjem kući.
Za Stockholm?
Na mesec dana, da je uhvatim na delu.
Ti si lud. Koliko će to da me košta?
Mnogo. Hoću samo da joj vidim facu.
Neće ništa raditi prvog meseca.
Misliš kasnije će? Naravno, ali neće prvog meseca.
Previše je rano.
Tri meseca.
U pravu si.
Kakva drolja.
Ćao.
Nećeš verovati.
Da?
Ne znam kako da ti kažem jer...
Nadrealna scena, samo sam prošao pored tebe i momentalno sam se zaljubio.
Ma važi... Da,
znam da je neverovatno, ali šta sad da radimo?
Daj mi broj, ja ću tebe da zovem.
Ne, ne, evo,
poklon za tebe.
Šta je ovo? Zadrži ih.
Ako nećeš da spavaš sa mnom, ne trebaju mi.
Slušaj,
stvarno, zaboravi...
Idemo. Da.
Hajmo na pivo. Hajmo do tog mesta.
Nema više piva... Mrtva sam...
Gde se tebi ide? Meni?
Ja bih ostala ovde.
A ti? Ja bih na pivo, a ti?
Stvarno mi je svejedno. Super, biraj onda neko drugo mesto.
Ok, hoću. Strava.
A ti?
Idem kući.
Tvojoj kući? Da.
Nadam se da nisu tamo tvoji matorci.
Stvarno ćeš kući? Umorna sam.
Hajde da nadjemo neko mesto.
Znam.
Kupićemo pivo i idemo kod mene, to je na 5 minuta odavde.
Savršeno! Ali ću završiti tako što ću spavati na tvom kauču.
Devojke...
Ali... Ali šta?
Ne brini, ja idem kući.
Sama? Da.
Idem ja sa tobom. Ne, ostani, zezaj se.
Što vas dvoje ne odete sami?
Mi? Da.
Jebi ga, ne znam.
Ja idem, ako vi hoćete da dodjete...
Ja idem kući.
Dobro.
Idem ja sa njom.
Idem ja sa tobom, njih dvoje imaju plan...
Ženske, ne brinite, uzeću taksi.
Jesi li sigurna? Da.
Ali dogovorile smo se... Ok je, uhvatiću ga tamo dole.
Dobro... Vidimo se, ok?
Zdravo. Ćao.
Dogovorile smo se da ćemo da budemo kod nje...
Ništa strašno. Mislim da je uživala...
Šta to radiš?
Idem kući.
Završio si solo.
Pa, ti si tu. Molim?
Tako da nisam solo.
Na mene ne računaj.
Uvek si tako negativna?
Sve što sam čuo od tebe
su negativne rečenice:
"Neću da idem", "Ne računaj na mene", "Ne danas".
Stvarno ti se toliko ne dopadam? Da.
Mogu li da znam zbog čega?
Ne volim ljude kao što si ti. Kao što sam ja?
Znaš kakav sam? Vidi se.
Imaš sreće,
ja nemam pojma kakva si ti.
Da.
I, kakav sam to ja, ako smem da znam?
Takav, siguran u sebe,
misliš da si sjajan.
Kladim se da se svaki dan ogledaš u ogledalu
i ne veruješ svojim očima.
Gotivan sa ortacima,
a skot prema devojkama. Ono što oni zovu kul tipom.
Nisi baš originalna.
Mislio sam da ćeš reći nešto interesantnije.
Trebalo je da ostaneš sa devojkama, bolje bi ti bilo sa njima.
I one misle o sebi da su sjajne?
Verovatno,
ali uglavnom zato što ti želiš da se zezaš,
a one su zabavnije od mene.
Samo da znaš, nalazim se sa njima kod mene.
Pa šta ćeš onda ovde?
Želeo sam da se ti predomisliš.
Ozbiljno, šta to radiš? Pratim te kući.
A nisi kojim slučajem pomislio da ja to ne želim?
Zar ne želiš?
Ne.
Opet si negativna... Da.
Vau, konačno `da`!
Stvarno smaraš. Ok, stvarno izvini.
Neću više da te smaram.
Ozbiljna sam, kapiraš? Znam.
Hvala ti.
Ma daj bre. Idem u istom pravcu.
Zar nemaš nekog drugara s kojim možeš da se smeješ?
Došao sam sa jednim takvim, ali... Otkačio si ga?
Objasnio sam mu. Šta?
U vezi tebe. U vezi mene?
O tome šta mi se dogodilo sa tobom...
Da sam se zaljubio u tebe.
I on je razumeo?
Pa, zapravo nije.
Nije? Rekao je: Kao prvo,
ti bolje izgledaš od mene. Potpuno se slažem.
I ja.
Kao drugo, deluje da si nadrkana i da ćeš me jebeno ignorisati.
Cenim da ćeš na to zaboraviti do sutra ujutru.
I ja sam to rekao.
I kao treće, rekao je da si previše mlada za mene. Šta ćemo da radimo?
Tvoj drugar je genije. Da.
Trebalo je on da podje, a ne ti. Nije on tip za tebe.
A ti si pa mnogo više za mene?
Ne znam zašto ne želiš to da prihvatiš.
Neverovatan si.
I tek tako si ga ostavio tamo? Da, naći će on nešto...
`Nešto`! Bilo šta, devojku, kantu za smeće.
Kakvo ste vi muškarci dno.
Mi smo romantični. Ti to zoveš romantikom?
Mi svuda tražimo ljubav, bez obzira koliko to bilo nerealno.
Znači vi verujete u nas, bez obzira koliko to bilo nerealno.
Kada bi samo znala koliko ja verujem u nas dvoje.
Slušaj, sad stvarno,
nemaš nikakve šanse.
Ne bih da budem nepristojna,
ali stvarno želim sama da idem kući.
Znači da se vratim drugaru?
Ili mojim drugaricama, ako ste se već tako dovorili.
Ozbiljno ti kažem, biće ti zabavnije.
To sam se zezao, rekao sam im da idem kući.
E pa onda ćeš verovatno još uvek moći da nadješ svog drugara.
Ok, vratiću se tamo. Stvarno mi je žao ako sam te smarao.
Ma u redu je, nije bilo baš toliko strašno.
Odoh da vidim da li mogu da ga uhvatim. Izvini još jednom.
Ćao!
Šta ćeš ti ovde? Ti to mene pratiš?
Tražio sam drugara i izgubio sam se, da ga nisi možda videla?
Nisam, ali probaj tamo dole.
Ma jok, verovatno je već otišao do sada.
Što se smeješ?
A ti? Čemu se ti smeješ?
Reci mi.
Nemam pojma...
Drago mi je da smo se opet sreli. Zašto?
Zato što sam bio u pravu kada sam potrčao za tobom i našao te.
A kada činim pravu stvar u momentu kada je sve protiv mene...
Meni je drago.
To ima smisla.
A čemu si se ti smejala?
Ničemu.
Nećeš da mi kažeš? Nisam se ničemu smejala.
Gde ideš? A? Tamo dole.
Živiš tamo negde?
Ne, ali uvek tamo uzimam taksi.
Hoćeš da se popneš gore da nazdravimo našoj drugoj šansi?
Neću i nemoj da insistiraš. Samo jedno pivo.
Rekla sam ti da neću.
Ovo ne može ovde da se završi.
Da, može. Jesi li gladna?
Molim? Ja sam gladan, a ti?
Jesam, ali... Vodim te na večeru.
Večeru? Da, rekla si da si gladna,
pa čak i ako zvuči romantično,
ne možeš da odbiješ, gladna si.
Istina.
Ali ne znam da li će te pustiti unutra tako obučenu.
Stvarno?
Ne brini, gazda mi je drugar.
Hvala ti, ne znam šta bih bez tebe.
Hajde, zatvoriće.
Čudno, zar ne?
Jebem ti, sve se ovo skroz promenilo!
Šta to?
Ovo mesto nije ono što je bilo. Da, važi.
Šta bi želela?
Nemam pojma, neku lepu klopu, dobro vino, dezert, sveće.
Ok, sve što želiš.
Naručiću tvoju porudžbinu.
Kod drugara? Neće ti smetati da malo sačekaš?
Ne, ne, idem da bacim pogled na `Financial Times`.
Brzo ću ja.
Idemo.
Hoćeš ti nešto?
Ko je bio ono?
Neki pijani lik.
Taj te baš i ne voli nešto? Tako je.
Zbog čega?
A tebe svi vole? Nema šanse.
Ali ti si tako fin i ti želiš da te ljudi vole...
Šta da ti kažem? Istinu.
Zato što ti nikada ne lažeš.
Ok.
Jedno veče sam izašao sa njegovm prijateljicom,
devojkom u koju je bez sumnje bio zaljubljen.
Sreli smo se u baru i ušli u priču,
smejali smo se i zezali dok nije nastupio veliki momenat,
kada je morala da odabere
izmedju odlaska u krevet sa prijateljem koga vidja svaki dan,
ili sa strancem koji joj se iz nekoga razloga dopao te noći.
Najgora stvar je što ga stalno srećem,
u barovima, u bioskopu, na ulici, sada u 24,
i uvek je ista jebena priča.
Baš sranje, zar ne? Da.
Zadovoljna?
Tu i tamo.
Šta još hoćeš?
Ne znam da li si mi baš rekao istinu.
To je tvoje mišljenje. Da,
ali za mene si ti samo stranac koji se kune da uvek govori istinu.
Kako da znam da to nije laž?
Da... Nemam pojma...
Ja ti kažem da je to istina i ako mi ti ne veruješ...
Pa,
Sve što znam o tebi je da živiš na 5 minuta odavde.
Nisam lagao u vezi toga.
Rekao si da se nalaziš sa mojim drugaricama, a to je bila laž.
To je bilo zezanje. Jednom si me slagao.
To se ne računa.
I stalno govoriš da si zaljubljen...
Da ti se stvarno dopadam. Ne, ja sam zaljubljen u tebe!
I to nije laž.
Pametnije bi bilo da te lažem i da kažem da sam samo zainteresovan za tebe.
I to bi mogao da lažeš.
Mislim da ti upravo dokazujem da ne lažem.
Znaš šta ja mislim?
Ja mislim da si lažov, da lažeš čim zineš,
očigledno je da nisi zaljubljen u mene,
ne živiš na 5 minuta odavde i nećeš to da dokažeš.
Moje drugarice su te otkačile, zato si krenuo da me tražiš.
Nisi mi rekao svoje ime, za slučaj da se ponovo sretnemo.
I što je najvažnije,
ja mislim da te onaj momak koga smno sreli mrzi
zato što nakon što si spavao sa njegovom prijateljicom,
ona je bila očarana tobom i tvojim lažima,
ali ti je nikada nisi pozvao, niti si odgovarao na njene pozive...
U pravu sam, zar ne?
Nikada te nije ni bilo briga za nju, zar ne?
Zašto tako misliš?
Nemam pojma, čudno me je pogledao kada je odlazio,
kao da je želeo da mi poželi sreću ili tako nešto.
Kao da sam krenula istim putem kao i njegova prijateljica i druge.
I ti ćeš pre poverovati onome što si videla na pijanom licu nego meni?
Još uvek nisi dokazala da sam bilo šta slagao.
A ti nisi dokazao da govoriš istinu.
U pravu si.
Hajde,
reci mi da si je zvao i da vam nije uspelo.
Hajde, gospodine iskreni, izazivam te.
Nakon te noći,
nikada je više nisam video jer sam sledećeg dana otputovao.
Zvao sam je kada sam se vratio, ali tada je ona bila u vezi sa nekim.
A što se tiče tvojih drugarica? Možeš sutra da ih pozoveš, ali,
po cenu da zvučim samouvereno, mislim da ne moraš.
Bilo je prilično očigledno da se Marina zagrejala za mene, zar ne?
Ime ti nisam rekao zato što je ružno i zato što me sramota zbog toga.
A što se tiče toga da živim na 5 minuta odande, pa...
A da li sam se zaljubio...
Pa imaš dve opcije,
odaberi da saznaš ili odaberi da ne saznaš.
Zašto ne bismo sačekali na stepenicama?
Kaži mi kako se zoveš. Stvarno me je sramota zbog toga.
Samo želim da nastavimo da pričamo.
"Zaljubio sam se u tebe".
To je prvo što si mi rekao. Još uvek misliš da je to laž?
Kakav obraz imaš... Stvarno misliš tako?
Koliko si puta spavao sa neznankom?
Neznankom? Da, poput mene.
Poput tebe... Nikada. Daj, reci mi.
Tu i tamo.
Nekoliko puta.
I posle toga si ih video ponovo? Naravno.
Ne baš sve.
Da, dešavalo se da me zovu, traže, proganjaju.
Dolazile su ti na gajbu... Bilo je tako, veruj mi.
Naravno, tako si neodoljiv.
Zar ne misliš i ti tako?
Nisam jedna od tih.
`Tih`? Da, ja ne...
Ja ne spavam sa strancima.
A, tih. Baš su drolje!
Ne brini zbog mene, neću da spavam sa tobom.
Ne? Nisi moj tip, izvini.
Vau, kakvo razočaranje.
To je verovatno zbog mog izgleda.
Očigledno.
Ali trebalo je da me vidiš kada sam kretala kući.
Jedan momak na ulici mi je čak rekao da...
Pa, da bi me vodio gde god poželim.
Ali naravno, sada, sa ovakvom kosom, izgledam kao olupina.
Jako si lepa.
A ti? Šta?
Sa koliko stranaca si ti spavala?
Koliko ih se pojavilo na tvojim vratima?
Sa manje nego ti, to je sigurno. Koliko?
Manje nego što možeš da zamisliš.
Nadam se da je tako, zamišljao sam ih užasno mnogo.
Pa da, manje.
To je zato što si ti tako htela.
Jel` tako? Ne znam.
Šta ću sa tobom?
Možeš da se preseliš i moliš za sreću.
Molim?
Kada spavaš sa neznankama,
da ne bi mogle da te nadju ili da ti zakucaju na vrata.
Nije loša taktika.
Malo je skupa, dosadna, ali nije loša. Razmisliću o tome.
Ali ozbiljno,
šta ću sada sa tobom?
Da li ću ti poverovati ili ću se zaljubiti u tebe?
Dobro pitanje, da li to isključuje jedno drugo?
čekaj da razmislim... Ne.
Znači, ako mi ne veruješ, ne možeš ni da se zaljubiš u mene.
Tačno tako. Moram te naterati da mi veruješ.
Šta mogu da uradim? Ne možeš ništa.
Uvek nešto može da se uradi. Ne, ne možeš ništa da uradiš,
znam da je to laž, nisi se zaljubio u mene, ok je.
Ali uživam. Idemo ponovo...
Znaš da neću prestati dok mi ne poveruješ.
U redu,
moraćeš to da dokažeš.
Pa šta radim čitavu noć? Nisi primetila?
Dokaži to kako treba.
A da, naravno, zaboravio sam... Kako to da uradim kako treba?
Ne mogu ti to reći.
I ne mogu da se zaljubim u nekoga čije ime ne znam.
Kako smaraš! Ozbiljno ti kažem!
Ne mogu, grozno je. Hajde, reci mi.
Ne može biti tako loše, a i ipak je to tvoje ime.
Moraš početi da ga prihvataš.
Stvarno hoćeš da ti kažem? Naravno.
U redu,
ali ovo će biti test da li si neozbiljna ili ne,
za to što ne volim tek tako neku devojku.
Kada ti kažem, tvoja prva reakcija će biti ključna.
Misliš da ću pobeći?
Spremna? Hajde više!
Zapamti, prva reakcija...
Bartolo.
Šta je bilo?
Smeješ se.
Lažeš.
Ok, to je to. Ne,
nemoguće da se zoveš...
Nemoguće da se zoveš Bartolo. Pa kako se zovem?
Srećna sada?
Da, deluješ srećno.
Šta još mogu da uradim da bih dokazao da sam lud za tobom?
Hoćeš da izadjem napolje i derem se?
Šta kažeš da uradim to?
Poprilično slabo.
Idi napolje i deri se, ali golišav.
Ma daj bre, jebote! Hajde!
Šališ se, zar ne? Ne.
Ozbiljna si?
Otkačena si, izgledaš jako slatko,
ali si loša, jako loša.
Nisam znao da si tako opasna.
Nije trebalo toliko da ti verujem.
Da me samo sada moj drugar vidi... Kakva je ovo jebena noć...
Čekaj.
Jedna stvar,
mogu li da nosim patike?
Ok, ali bez čarapa.
Šta li sam samo mislio...?
Šta je sad? Gledaj gore...
To je to.
Malo si preblizu, zar ne? Da, izvini.
Gospodjice...
Odoh ja.
Jebote...
Vidite šta me je naterala da uradim!
Ti baš nemaš blama! Hoćete li da mi pomognete?
Pa moramo. Vidite šta mi je uradila.
Evo je. Istina je, lepa je.
Rekao sam vam. Zašto mu ne veruješ?
Šta?
Zašto ne veruješ da je zaljubljen u tebe?
Ona neće da veruje.
Vidi, stoji ovde golišav na sred ulice!
Šta više može da uradi? Jesu li ovo tvoji prijatelji?
Upravo sam ih unajmio.
Ok, odosmo mi.
Da, više od ovoga ne možemo uraditi za tebe.
Puno vam hvala. Nema na čemu.
Srećno i nemoj da se prehladiš!
I neka pobedi ljubav! Jesi li čula ovo?
Idi unutra, smrznućeš se.
Ne, hajdemo u šetnju...
Hajde.
Ti si lud,
i smrznut. Da.
Po malo...
Hoćeš da...?
Samo ako se popneš gore sa mnom.
Da budem iskrena, malko sam žedna. Da...
Ne znam...
Imam vode u stanu.
Mislim da ćemo se oboje bolje osećati.
Slušaj,
jesam li uspeo makar jednu od dve stvari?
Kojih stvari?
Znaš ti kojih stvari.
Uspeo si jednu.
Koju?
Jednu.
A drugu ne? Ne.
Mislim da jesam, malko.
E pa, ovo je moj stan.
Hajde,
da ti pokažem.
Kuhinja.
Vrlo čisto. Hvala.
Ovo je soba drugog momka.
Je li on kod kuće? Ne, sami smo.
Kupatilo.
I moja soba.
Možeš da udješ, ako želiš.
Ne hvala, vidim je i odavde.
I dnevna soba.
Sve je vrlo uredno.
Najbolje tek dolazi.
Ne, dodji ovamo.
Dopada mi se tvoja šminka.
Sidji, molim te.
Ne, ozbiljna sam, molim te sidji dole.
Molim te, visoko je, ozbiljna sam.
Kako ti se čini? Prelepo je.
Imam sreće.
Imaš.
Sedi ti dok se ja umijem,
da ne izgledam kao budala. Ok.
Brzo ću.
Imam samo džin.
Neću ništa, hvala, uzela sam vodu.
Nemaš ništa protiv da zapalim? Naravno. Čekaj.
Izvoli.
Hvala.
Mislim da ću i ja malo.
Ne, žao mi je, propustila si svoju šansu.
Ok? Da, hvala.
Izvini.
U redu je. Ne, stvarno, izvini.
Ne, iskreno, u redu je. Dopada mi se tvoj stan.
Hvala.
Gde ti živiš?
Daleko. Daleko? Sama? S nekim?
Daleko, sa mamom. Dobro.
Šta bi želela da radimo? Ne znam, a ti?
Hajde da pričamo o nečemu interesantnom.
Ok.
Ono kada smo stajali sa tvojim drugaricama...
Primetio sam da se nešto čudno dešava, bilo ti je neprijatno.
Šta želiš da ti kažem?
Pa, pošto sam hteo da pričamo o nečemu interesantnom
i pošto bih želeo da te upoznam, možeš da mi učiniš to,
da mi kažeš nešto, sad kada sam tu.
Tačnije, primetio sam
da su se čudno odnosili prema tebi, nekako zaštitnički.
Ma ništa...
Danas je malo poseban dan.
Jel`? Zašto?
Prošlo je sto godina od kada sam poslednji put izašla uveče sa drugaricama
i zato je današnji dan poseban.
Htela sam da promenim neke stvari koje mi se ne dopadaju.
Kako je prošlo? Šta?
Veče.
Poprilično sam se dosadjivala. Ali sam se trudila.
I sada ti je dosadno?
Ne, sada ne.
Šta?
Ti to možda ne vidiš, ali to je znak. Ti vidiš?
Očigledno je.
Ne znam, ne vidim te u baš u tim promenama planova.
Videćemo. Videćemo.
Želim da mi kažeš.
Da ti kažem šta? Šta te muči.
Očigledno nešto nije u redu i ja želim da mi kažeš šta je u pitanju.
Zbog čega?
Jedva da se poznajemo, ne može to da te interesuje.
Naravno da me zanima.
Hajde.
Ništa.
Pa, nisam baš prolazila kroz najbolji period.
Godinu, godinu i po dana sam malo...
Loše, i danas sam htela to da promenim,
malo sam umorna.
Nije lako pričati o ovome, ali...
U pitanju je to, već neko vreme, ili možda oduvek...
Izvini.
Nastavi, molim te.
Javi se. Ne, nije važno.
Nemoj tako da se ponašaš sa mnom. Kako?
Šta nije u redu? Ništa.
I sada?
Ne znam.
Sada nastupa onaj momenat kada ti kažeš da si umorna i onda odlaziš,
i onda ću ja poželeti da bacim jebeni telefon kroz prozor.
Izvini stvarno zbog ovoga.
Možda je i bolje ovako.
Negde u dubini duše nisi ni želela da mi kažeš.
Moguće.
Ok, reci mi sve o sebi osim toga,
a o tome ćeš mi reći kada ti bude do toga.
To je malo previše, zar ne?
U redu.
Koliko stvari mogu da znam o tebi?
Ma daj...
Moram li na svemu da insistiram?
Jel` ti to mene saslušavaš? Ne moram.
Ako odgovoriš na moja pitanja, to je dovoljno.
Koliko ima tih pitanja?
Koliko odgovora ćeš da daš? Tri.
Tri? To je ok.
Ali... Ali?
I ja smem tebe takodje da pitam tri pitanja.
To deluje pravedno. Ko će prvi?
Trebalo bi da govorimo istinu.
Kako uopšte možeš da sumnjaš u mene?
Ja ću prva.
Imaš li devojku?
Imaš li?
Ne. Na mene je red.
Da li mi dobro stoji ovakva frizura?
Da, dobro izgleda... Odgovaraš samo sa `da` ili `ne`.
Izvini. Da. Stvarno?
Da li je to tvoje drugo pitanje?
Ne. Na tebe je red.
Zna li ona da sam ovde?
Ne. Sada opet ja.
Misliš li da sam ja lažov? Da.
Hvala.
Dobro ga iskoristi, ovo ti je poslednje pitanje.
Mogu li da pogledam tvoj mobilni?
Ne. Na mene je red.
Dobro ga iskoristi, to ti je poslednje pitanje.
Hoćeš da se poljubiš sa mnom?
Ne.
Sada čak ni `Izvini` nisi rekao.
Ok, jebote, izvini.
U čemu je bre tvoj problem?
Koliko smo već zajedno?
Celu noć, celu jebenu noć.
Ne mogu nikoga da podnesem više od sat vremena, čak ni moje prijatelje.
To bi trebalo da me smekša? Istina je.
Otrčao sam si za tvojim prijateljem.
Znaš da je to sve bilo predstava.
I ovo sve je predstava, zar ne?
Ne, ovo je stvarno. Želim da budem sa tobom.
Dok me ne odvedeš u krevet.
A ti ne želiš da budeš tamo? Danas ne.
Zašto ne? Zato što ne želim.
Zar ti se ne dopada da budeš sa mnom? Dopada mi se,
dok me ne teraš da radim stvari koje ne želim da radim.
Ne želim da se ljubim sa tobom, niti da spavam sa tobom.
Ok, savršeno.
Možda bi bilo najbolje da sada odem kući.
Ako ćeš se tako bolje osećati... Moguće.
Sa mamom? Jebi se.
Nemoj da ideš. Pusti me da prodjem.
To želiš? Da, želim da idem.
Nemoj sada da ideš, molim te. Ostaješ bez stila.
Znam.
Ali mi jako otežavaš stvari.
Nisi na to navikao?
Misliš da ja stalno dobijem ono što želim? Da.
A kada ne dobiješ, ponašaš se kao idiot.
Šta ti radiš kada ne dobiješ ono što želiš?
Ništa specijalno, navikla sam. Zato si tako tužna?
Zra nisam ljuta? Ne, tužna si.
Tako sam mislio od početka.
Šta to radiš? Zar ne vidiš da ne želim da se ljubim sa tobom?
Pa šta onda tražiš u mojoj dnevnoj sobi, ludice jedna?
Mama?
Da, izvini, stvarno mi je žao.
Kod Lole.
Ona spava.
Da, trebalo je da ti kažem, izvini.
Super je bilo, smejale smo se kao lude.
Da, mama, stvarno, dobro sam.
Na ručak? Koliko je sati?
Ne znam.
Mislim da ću ostati ovde, pa ću kasnije doći kući.
Ne smeta ti? Dobro.
Šta?
Da, uzeću sada.
Hoću.
Hoću, mama, hoću!
Dobro.
Vidimo se kasnije, ćao.
Dobro jutro.
Jesi li dobro spavala? Da.
Drago mi je.
Hoćeš da se istuširaš? To bi bilo super.
Šta? Ništa.
Čemu se smeješ? Ma ništa.
Jako si zgodan. Više nego juče?
Da. Hvala ti.
Nema na čemu.
Ideš negde?
Da, imam neke stvarčice da završim.
Kada? Još malo.
Negde u blizini? Da, što?
Ja bih da se vratimo u krevet
i kresnemo ponovo.
Jutra mi i nisu baš jača strana, razočaraću te.
Hoćeš kafu? Ti si već popio?
Da, ali ću lako napraviti još.
Ma ne, nema veze. Ma nije problem.
Ok. Idem da napravim.
Evo, kuva se.
Hvala.
Lep je dan, mogli bismo na terasi da popijemo kafu.
Sad? Ma ne, smaranje je.
I ne vole ljudi da se neko penje tamo.
Noću je ok, ali ujutro radije ne bih.
S mlekom? Da.
Ok?
Imaš li pepeljaru?
Bolje da nisi zapalila.
Moj cimer to ne voli, smeta ti li to?
Ne.
Super mi je bilo. I meni.
I? I, šta?
Nekako si čudan.
Ne, kasnim, samo je to u pitanju. Na svoje obaveze?
Da, na svoje obaveze.
Jesu li važne?
Pa, ne, važne onoliko koliko to obaveze mogu biti.
Možda bi to mogao sutra i... Ne znam...
Imam zakazan poslovni ručak i to ne mogu da otkazujem.
Neki drugi dan, ok?
Još samo malo.
Pij, ohladiće se.
Ili bi prvo pod tuš radije?
Ma svejedno mi je.
Od tebe zavisi.
Ok.
Daću ti peškir.
Izvoli.
Ne razumem.
Šta nije u redu? Nemam pojma.
Reci mi.
Mislila sam da bi voleo da ostanem.
Nisam rekao da ne bih, ali moram da idem.
Ali...
Ako želiš da ostaneš, možeš da se istuširaš, doručkuješ
i zalupiš vrata na odlasku. Dobro.
Je li to ok?
Ja idem, a ti ostani.
Možeš da se istuširaš, zalupiš vrata i to je to.
Naravno, zalupiću vrata i to je to.
Vidi...
Imaš li nešto protiv da se istuširaš dok ja...
Radije bih te sačekao.
Ne znam.
Kakve veze ima?
Rekao si da mogu natenane...
Da, ali moram da idem.
Rekao si da ćeš da ideš i da onda ja mogu da se tuširam...
Da...
Ali ne.
Sada je `ne`. Tako je.
Zašto? Mislim da je tako bolje.
Zašto tako misliš? Predomislio sam se, to je sve.
Ti mora da si osoba koja najčešće menja svoje mišljenje.
U redu. Izuzev jedne stvari.
Sada sam ozbiljan, da li bi se, molim te, istuširala?
Zašto sam uopšte iznenadjena? Bilo je očigledno da će se ovo desiti,
zar ne?
Smešno je da se ovo dešava u mojoj kući.
Tuširaj se ili nemoj, baš me briga.
Slušaj, ja... Ne.
Šta `ne`? Ja ne idem.
Molim? Ostajem.
Možeš da probaš da me izbaciš, ali neće biti lako.
Idi i radi šta treba da radiš, ja te čekam ovde.
Čekaćeš me?
Dosta mi je više da radim stvari koje ne želim da radim,
a sada želim da ostanem.
Jesi li ti to poludela odjednom?
Ne, samo pokušavam da radim ono što želim, kao i ti.
E pa izabrala si jebeno sjajan dan.
A šta ako ti kažem da želim da napustiš moju kuću?
Ozbiljan sam, ovo je van pameti.
Kažem ti da ideš i moraš to da prihvatiš.
Prosto k`o pasulj.
Hoćeš da zovem policiju?
Zovi ih.
Misliš da neću? Ne znam, sada ćemo da vidimo.
Ženska, ja tebe ne razumem. Ni ja tebe ne razumem,
batice.
Ovo je smešno.
Za koji djavo bi htela da ostaneš ako...?
Ako si me celu noć ubedjivao da dodjem ovde?
Mislim da sam bio jasan da ne želim da ostaneš.
Imaš li ponosa?
Makar malo samopouzdanja?
Ne, nemoj da se smeješ.
Nemoj da mi se praviš pametna, samo mi to još treba.
Mogu ja i da te izbacim napolje.
Pesnicama? Kako?
Ako ne budeš koristio pesnice, ne verujem da ćeš me izbaciti.
Uredan momak.
O Bože, rekao sam ti da ne pušiš!
Dobro.
Vidi, hajde smireno da pričamo, može?
Ja sam smirena. Ok.
Ne znam za koji kurac se svadjamo.
Zato što se ponašaš kao skot prema meni, a ja mislim da to nisam zaslužila.
Istina, bio sam nepristojan i izvinjavam se zbog toga.
Ali ja sam po malo djubre, upoznaćeš me.
Loš sam u ovim situacijama, neću da te lažem.
Čim sam se probudio, želeo sam...
Želeo si da ja odem. Ne,
želeo sam da budem sam, što je druga stvar.
Dešava mi se to ujutru,
ne volim da budem sa nekim, nemam pojma.
Čak i ako si zaljubljen u tog nekoga?
Stvarno mi je super bilo juče.
Baš je bilo zabavno.
Susret sa tobom, šetnja, baš smo se ismejali.
Čak i kada si me izbacila golog na ulicu.
I u krevetu je bilo sjajno.
Želim da uradimo to ponovo, da te vidim ponovo. A ti?
U čemu je onda problem?
Ti hoćeš da ja odem, a ja ne želim da idem.
Tako da samo jedno od nas dvoje može da pobedi.
Ako odem, ti pobedjuješ, a ako ostanem, ja pobedjem.
Da, tako je,
ali ti si u mojoj kući,
i ako te ne želim ovde, moraš da ideš.
Da smo u tvojoj kući, i da ti želiš...
Jebiga, ne želim da objašnjavam, razumeš ti mene odlično.
Juče nisam želela da spavam sa tobom.
Nisi? Ne.
Znam da misliš da jesam, ali nisam htela da spavam sa tobom.
Ubedio si me svojim lažima i uradila sam to, ali...
Ne možeš ni da zamisliš koliko se kajem zbog toga.
Nisi uživala? Jesam, jako sam uživala.
Njabolji si, stvarno,
ali se kajem.
Bedak, nekada pravimo greške.
Da, ali znao si da nisam želela, zar ne?
Ne znam. Zar nisam bila jasna?
Da, s početka, verovatno jesi, ali to je klasika, zar ne?
Uvek postoji sumnja, a tvoja pozicija je bila komotna.
I na kraju jesi htela.
Ne, nisam, uopšte.
Ali sada, pošto ne želim da idem, neću ići.
Ostajem.
Stvarno ne mogu da verujem.
Samo to mi je trebalo...
Zakasnićeš. Da, zakasniću.
Hajde, ne bih da te zadržavam.
Vidi, zar ne možemo večeras da se vidimo i razgovaramo o tome?
Dopadaš mi se, stvarno, ali,
mislim da bismo mogli... Imati budućnost?
Molim? Mogli bismo imati budućnost?
Da.
Znači sada veruješ u to?
Da, mislim da bismo mogli.
Juče, nisi mislio, bio si ubedjen.
Ne počinji ponovo.
Šta da počinjem? Ma svo to sranje.
Sve vreme pričaš šta je bilo sinoć...
Misliš na sranja koja si mi govorio sinoć?
Shvataš li kakvo si djubre?
Ne pravi se glupa, jer očigledno je da nisi!
Kako to misliš? Kako to mislim?
Juče, sinoć, ne možeš... Stvari koje smo pričali...
To nije bila istina. Bilo je jebeno istina,
ali noću ti kažeš... Noću je sve drugačije.
Noću kažeš stvari koje...
Noću mi ti doneseš pepeljaru, a ujutru?
Reci mi istinu. Jesi li zaljubljen u mene ili ne?
Ali ti...?
Ne, očigledno je da nisam zaljubljen u tebe.
Pogrešio si juče? Da, mislim da jesam.
Ali ne...
Još manje posle svega ovoga.
Izvini,
ali nisi me ubedio.
Ti nećeš da ideš?
Onda ja idem.
Jebe mi se šta ti...
Jednog dana ćeš morati da odeš, zar ne?
Nešto ti fali?
Daj mi ih.
Izvini? Daj mi ključeve.
Nemam tvoje ključeve. Daj mi ih.
Odakle ti to da su kod mene? Molim te.
Nisu kod mene, misliš da sam ih pojela?
U stanju si za to.
Sinoć nisi bio tako zabrinut, sećaš se?
Daj mi ih.
`Ako nećeš da spavaš sa mnom, ne trebaju mi`.
Daj mi te jebene ključeve, ozbiljan sam.
U redu,
Ako si toliko ubedjen da su kod mene,
pretraži me.
Nisu kod tebe, negde si ih sakrila.
Jesi li siguran?
Pretraži me.
Zašto radiš ovo? Sada ne želiš ni da me dotakneš?
Ozbiljno, izvinio sam se,
rekao sam da možeš da ostaneš, pa šta još hoćeš?
Neću ništa. Zašto onda nećeš da mi ih daš?
Zato što nije fer. Šta to nije fer?
Da se igra zvršava kada ti to kažeš. O, znači to je igra...
Da, od sinoć. Ti si je započeo.
Postaje mi jebeno dosta ove igre,
zato mi daj te ključeve ili ću te odalamiti.
To bi malo podiglo atmosferu. Ali ti...?
Baš je to čudno,
tako si zabavan noću, a takav smarač preko dana.
Šta govori to o tebi? A šta ćemo s tim što ti meni radiš?
šta to o tebi govori?
Eh, da sam juče naleteo na bilo koju drugu devojku...
Da samo jesi... To sam jebeno i rekao.
Svako po tri pitanja. Šta kažeš na to?
Možeš da postaviš tri pitanja i saznaš gde su.
Pustiću te da počneš.
Juče si bio poprilično dobar. Jedi govna.
Vidiš? Rekla sam ti, sećaš se?
Toliko si navikao da sve bude kako ti hoćeš,
da kada nešto ne bude tako, pretvaraš se u potpunog idiota.
Gde su ključevi?
Da li je to tvoje prvo pitanje?
Ne, to je ono koje postavljam već pet minuta.
Dobro.
Nalaze se u ovoj sobi. Na mene je red.
Neću da se igram, kapiraš?
Kada si skapirao da ćeš ovoga jutra želeti da odem?
Ne znam. Gde su ključevi?
Nisu to tvoja pravila, moraš reći istinu.
Kada si skapirao? Rekao sam ti da ne znam.
Razmisli malo.
Sinoć,
malo pre nego što sam zaspao. Milsim da si ti već spavala.
Daj mi ih.
U džepu su.
Kako to misliš u džepu?
Nemoj da me zajebavaš!
Tako je meni bilo cele prošle noći,
želela sam da ti verujem, ali sam znala da ne treba.
Na mene je red.
Milsiš li da imam razloge zbog kojih sam tužna?
Moram li toliko da insistiram na svemu sa tobom?
Da, biće da je tako, i stvarno mi je žao...
Nisam tražila tvoje mišljenje.
Na tebe je red, poslednje pitanje. Dobro ga iskoristi.
Gde su mi ključevi?
Jesi li siguran da je to tvoje poslednje pitanje?
Da li bi radije želeo da znaš više...
Ma jebe mi se bre! Zar ne kapiraš?
Hoću svoje jebene ključeve odmah!
Nalaze se u najstarijem delu sobe.
Ja sam na redu.
Ako bih te pitala da ostaneš zato što ne mogu da budem sama,
šta bi ti rekao?
Rekao bih `ne`.
Šta to radiš? Izvini.
Nisam imala nameru, ne znam šta se desilo.
Šta bre radiš koji kurac?
Neverovatna si.
Sada sve razumem.
Kada si mi rekla da nisi spavala sa mnogo momaka...
Umukni! Tako lepa devojka...
Umukni! Ali sada je očigledno.
Ti si jebeno luda... Umukni!
Nemaš prava. Nemam?
Izludjuješ me, onda napraviš ovu zavrzlamu,
a ja nemam pravo da kažem da si ti jebeno luda!
A zavrzlama koju si ti sinoć napravio? O čemu pričaš?
Slušaj bre, gubi se iz moje kuće momentalno!
Ne želim više ikada da te vidim! Pusti me!
Jebote!
Šta sam ti učinio da smo
došli do ovoga?
Možda ti dolazi devojka, pa zato želiš da odem.
Ti si... Ti si moron.
Naravno,
zato je juče zvala,
i pošto se nisi javio, nisi joj mogao reći da ne dodje.
Nemaš ti pojma da li ja imam devojku ili nemam.
Ohladila se, napravio sam ti novu.
Mislim da smo malo...
Ili sam ja... Nije ni važno.
Milsim da se otrglo kontroli, zar ne?
Zakasnićeš.
Javio sam da ću kasniti.
Ne svidja mi se kako se sve ovo završilo.
Bilo je jako neprijatno, izvini.
Sinoć, dok si ti spavao, ja sam te posmatrala,
i shvatila sam da...
Ne, nije to bilo dok si spavao, bilo je to cele noći.
Na putu ovamo, na ulazu,
u tvom krevetu, dok smo vodili ljubav...
Čak i na žurci, pre nego što si mi prišao,
ja sam tebe već snimila.
Bio si sa nekom jako lepom devojkom.
Htela sam da pričam sa tobom, ali nisam bila u stanju.
Pomislila sam da bih dala sve na svetu, samo da mi ti pridješ.
I onda si mi prišao i ja nisam mogla da verujem.
Slušala sam sebe kako ti govorim
da si smarač i da me ostaviš na miru,
a htela sam da lupam glavom o zid.
Znaš li zašto ti nisam verovala?
Zato što se nikada niko nije zaljubio u mene.
Nikada me niko nije voleo.
Čudan je to osećaj. Šta?
Saznanje da si zaljubljen.
Sada sam ja taj koji tebi ne veruje.
Nikada nisam upoznao nikoga kao što si ti.
Dopada mi se kakva si. Ne znam, drugačija si,
i ako razmisliš malo o tome, i naša priča je drugačija.
Noć je bila sjajna, a onda jutro...
Ne baš tako sjajno.
Da, jutro je donelo jebenu katastrofu.
I...
Nisam se baš lepo poneo.
Bila si u pravu.
Kada su stvari krenule po zlu, ja...
A ako bih ti rekao da bih stvarno želeo da se vidimo kasnije?
Sad ćeš da mi to otežaš, zar ne?
Vidi,
sve ovo je bilo... Pa, još uvek je jako čudno.
Ništa slično mi se nije dogodilo ikada.
Ljudi su obično hladniji,
deluju nekako veštački, nemam pojma.
Znaš na šta mislim?
A za nekoliko sati sa tobom sam osetio...
Hajde da zaboravimo sve ovo.
Ili ne, hajde da pamtimo zauvek.
Šta želiš? Reci mi istinu.
Tebe.
Nemoguće da si se zaljubila u mene kada...
Kada sam se ponašao tako kretenski.
Zar mi ne veruješ?
Ne.
Dokaži mi.
Hajde, moraš to da vičeš!
Kao da smo se zavezali u čvor.
E pa,
doneću kafu i kuliraćemo ovde neko vreme.
Hoćeš nešto?
Ne, hvala.
Ok. Brzo ću ja.
Preuzeto sa www.titlovi.com