MOŠKI, KI JE VEDEL PREVEČ
Scenarij
Režija
En udarec s činelami
je spremenil življenje preproste ameriške družine.
Res še nisem bil v Afriki, tako znana mi je?
Tako je kot pri Las Vegasu. -In oči je zapravil premoženje
na kockah.
Poglejta, kamela!
To ni prava Afrika, Maroko je. -Kot Las Vegas je.
Sahara je blizu, veš.
V šoli ji pravimo Črna celina, je pa bolj belo kot pri nas.
Čakaj, da vidiš Marakeš. -Na pijačo me spominja. -Res.
Pokrij obraz! Ubil te bom! Vrni feredžo!
Samo malo. Kaj se dogaja?
Ta otrok je moji ženi snel feredžo. Zloben je.
Ne misli slabo, samo otrok je.
Kaj še! -Zdaj pa dovolj.
Nazaj sedite. -Pasji sin!
Hvala, da ste nas rešili težav.
Vsakdo potrebuje pomoč.
V čem je bila težava?
Vaš sin je njegovi ženi snel feredžo.
Hank! -Moja žena, ga. McKenna.
Moje ime je Louis Bernard. -Hvala vam. -To je naš Hank.
Govorite kot Arabci? -Malo.
Ampak Hank je bil le neroden. -Islam ne dovoli nerodnosti.
Smem? -Kar pred Jo sedite. -Mar ni Hank?
Žena je Jo, brez "e". Krajše od Josephine.
Nihče ji ne pravi drugače. -Jaz ji. Mami.
Muslimanke v javnosti nikoli ne snamejo feredže.
Se hranijo intravenozno? -Kakšna težka beseda.
Zdravnik sem, veste. Napisati zna hemoglobin,
s psom in mačko pa ima težave.
Kje ordinirate? -V lndiani. -Kaj pa počnete v Marakešu?
S simpozija v Parizu smo skočili še v Maroko.
Oči je osvobodil Afriko. -V Casablanci sem delal v bolnici.
Živite v Maroku, g. Bernard? -Ne. Ste naravnost iz Pariza?
Ustavili smo se v Lizboni in Rimu. -In Casablanci.
Upam, da vam bo Marakeš všeč. -Največ tri dni imamo.
Boste v Mamounii ali La Menari? -Zakaj?
To sta hotela za goste z izbranim okusom.
Živite v Franciji? -Včasih. -Jeste polže?
Če imam srečo. -Naš vrt jih je poln. -Hvala.
Z vsem smo jih že izganjali, samo s Francozom še ne.
Vzamemo skupaj taksi? -Na žalost moram po opravkih.
S čim se ukvarjate? -Rad pa pridem na kozarček.
Kar v našo sobo pridite. -Na večerjo vas povabim.
Saj ni treba. -Tu poznam eksotično restavracijo.
Kaj praviš, si za arabsko noč? -Z veseljem.
Bi šli v hotel s fiakarjem?
S kočijo bi se peljal! -Pa naj bo kočija.
Na svidenje. -Se že veselim pijače.
H kočijažu sedi. -Kabriolet samo na dva konja!
G. Bernard govori z Arabcem, ki se je drl na Hanka.
Kot dva prijatelja sta. -Verjetno se poznata. In?
G. Bernard nekaj skriva. -Nič nisem opazil.
Kaj sploh veš o njem? -Njegovo ime vem, govorila sva.
Nič ne veš o njem, on pa o tebi vse.
Ve, da si iz lndiane in da delaš v bolnišnici.
Ve, da si bil v Parizu in kje si se na poti sem ustavil.
Ve, da si med vojno tu delal v bolnici.
Samo pogovarjala sva se.
On te je spraševal vse mogoče, ti si pa odgovarjal.
Še potni list bi mu dal. -Nimam kaj skrivati.
G. Bernard pa.
Pa nas ja skrivnostni Maroko ne bo zmešal.
Že vem, kaj te muči. Jezna si,
ker ni tebe nič vprašal. -Ha ha.
To je zdravilo za vse muke. -Kakšne muke? -Tako se reče.
Na ime dr. McKenna. -Bom uredil.
Ste prosti? Pojdimo.
Pridi. -Opazujejo nas. -Kaj? Ah, daj.
Pravi zdravnik bo.
Druga kitica.
Smem prositi? -lzvolite.
Božansko.
Večerja za fanta. -Kar tja noter.
Vaša žena čudovito poje. -Kajneda. -Prekrasno.
Škoda, da so jo prekinili. -Tudi meni je žal.
Varuško so našli.
Smem ponuditi pijačo? -Prosim.
Ste nastopali v Ameriki?
Da, v Ameriki, Londonu in Parizu.
Kot Francoz ste me mogoče videli.
Za opero mi žal zmanjkuje časa.
Ste bili kdaj v Parizu? -Tam sem rojen.
S čim se ukvarjate? -Trgujem.
S čim? -S tistim, kar je donosno.
In s čim trgujete tu? -Govoriva raje
o vaših nastopih.
Oprostite. Bom jaz! -Saj lahko jaz.
Iščem sobo gospoda Montgomeryja.
Gospoda Montgomeryja iščem. Povabil me je, pa...
Žal, tu ga ni. -Potem pa oprostite, prosim.
Smem telefonirati? -Seveda.
Mesa ne morem razrezati. -Ga bom jaz.
9313, prosim. Hvala.
Bernard tukaj. Takoj se morava videti.
Žal ne morem na večerjo z vami.
Nekaj nujnega me čaka. Morda kdaj drugič?
Seveda, še se lahko vidimo. -Na svidenje.
Lahko noč.
Dober večer. -Na ime McKenna.
Kar za mano.
Upam, da bo v redu. -Najlepša hvala.
Draga, presediva se.
Na obleki mi sediš.
Pred jedjo si vedno umijemo roke.
Hvala.
Tista dva strmita v naju. -Katera dva? -Za nama.
Že pred hotelom sta strmela. -Preveč si umišljaš.
Dober večer. Prav neotesana sva,
ko tako strmim v vaju. Ste res slavna Jo Conway? -Da.
Kaj sem ti rekla. Lucy Drayton. Moj mož.
Dr. in gospa McKenna. -Baje ste nastopali
v londonskem Palladiumu. -Nikamor ne hodiva,
pa se tolažim z vašimi ploščami. -Obožujem jih,
modernega trušča pa ne prenesem.
Kdaj pridete spet v London? -Poklicno nič več.
Ne boste več nastopali? -Zdravnikova žena nima časa.
Hoče reči, da Broadway ni v lndiani.
Tudi v New Yorku zdravniki ne stradajo.
New York me ne moti, samo doma imam paciente.
Vedno kaj narobe zinem. -Je že v redu.
Kaj, ko bi se obrnili, vrat imam že čisto trd.
Ni velika kmetija, malo zemlje imava v zakupu.
Čudovito je videti.
Kot kruh je. -Bomo jedli samo to?
Se ga zlomi? -Takole.
Noče se zlomiti.
Je takole prav? -Tako, ja.
Ta je bil žilav. -Se ga vsaj laže jé?
Ali redi? -Mogoče res. -Zelo dober je.
Nič pribora ni. -Kar z rokami moramo jesti.
Smem pokazati?
Uporabite dva prsta in palec desne roke.
Leva roka je v naročju.
Držala vam bom.
Zdaj bi mi ta roka prišla še kako prav.
Dobro vam gre. -Bom vadil z olivo.
Dragi, poskusi to. Ti je všeč?
Jedo tako zaradi vere? -Bolj iz družbenih razlogov.
Zakaj ne bi uporabljal cele roke, še jo imaš.
Je pa izborno.
Hotel sem v miru kmetovati,
pa mi združeni narodi niso dali miru.
Na ministrstvu za prehrano je bil. -Zdaj pa delava za ZN.
Zanimivo. -Zdaj preučujem erozijo.
Tukaj je tanka plast prsti, spodaj pa pesek.
Imate kak miren kotiček? -Seveda, gospod.
No, lepo. Obljubi večerjo...
Naj spremeni življenje zaradi nas?
Kaj ti je, Ben? -Meni nič. Kaj je tebi?
Nočem, da me žalijo. -Nihče te ne.
Dekleta imajo prednost pred starimi zakonci.
Nisva stara zakonca! -Že prav.
Res je falot. Ga že ne maram, ker nama je uničil večer.
Jutri grem na tržnico. Upam, da bo lepo. Ne prelepo.
V Angliji je vreme grozno, imamo pa vseeno srečo.
Tukaj vse dni pripeka. -Tja grem.
Čakaj. Spet se boš razjezil in začel pretep.
Bi šli jutri z nama? -G. Bernard, veliki trgovec,
nas je že povabil. -Odpovedat grem. -Sedi in jej.
Rade volje gremo. -Odlično.
Vedno ga zjezijo malenkosti.
Iščeš tista dva?
Da, njiju.
Kaj pravi? -Zgodbe pripoveduje.
Zanimivo, ne? -Kot naši sejmi. Samo vzleta balona nimajo.
Je vzlet balona smešen? -Veš, kdo plačuje naš Marakeš?
Da, jaz. Žolčni kamni gospe Campbell.
Pa torbico iz Pariza? Mandlji Billa Edwardsa.
Pridi gledat zdravnika. Lahko te kaj nauči. -Prav res.
Če bo prenaporen... -Prav uživam.
Na to še nisem pomislil. Da nosim Johnnyjev slepič.
Pot sta plačala dva fantka, ena deklica in dvojčki.
In koprivnica ge. Morgan.
Kakšni so akrobati? -Odlični. Fant skoči prav na vrh.
Domov nas bo peljal Taylorjev ulkus.
In astma gospe Marklove. -Še štirje primeri garij,
Pa se upokojim. S trojčki ge. Yarro
pa lahko preurediva hišo. -Dobro, da naju ne slišijo.
Sem sem prišel zato, da lahko svobodno govorim.
Tudi jaz bi nekaj rekla. -Tu si varna.
Kdaj bova imela še enega otroka?
Zdravnik si, vse odgovore imaš. -Le da vprašanje slišim prvič.
Kot v reklami na televiziji.
Se zabavaš? Še kar. -Nad vsem je očaran.
Hank, pridi nazaj!
Raje ne rini v težave. -Kakšne? -Policija lovi nekoga.
Poglejte tja!
Umaknite se.
G. McKenna, Louis Bernard sem.
Državnika...
bodo ubili. Atentat v Londonu.
Kmalu. Zelo kmalu.
Povejte v Londonu.
Ambrose Chappell.
Ben, kdo je? -Louis Bernard. lmaš kakšen listek? Mrtev je.
Ali veste, kdo je ta človek?
Ne zna francosko, bom prevajal.
Sprašuje, ali ga poznate. -Da, Louis Bernard je.
In kako se oni pišejo? -McKenna.
Naj prideta dat izjavo.
Na policijo morata, izjavo hočejo.
Z njima grem.
Fanta ne bosta vzela, kaj? -Hočem zraven.
V hotel ga bom odpeljala. -Ti pa se lepo obnašaj.
Na policijo jih pelji. -Kdo ve, kdaj se vrnemo.
Zakaj je bil preoblečen v Arabca?
In zakaj je bil umorjen? -Gotovo je bil vohun.
Kaj ti je povedal? -Ti bom razložil.
Kaj je? -Nenavadno se mi zdi.
Zakaj je povedal ravno meni, saj sva grdo govorila o njem?
Potrudil se bom, da bo čim prej konec.
Malo se bom pretegnila.
Če poveste, da ste ga poznali, ne bo kmalu konec.
Šele včeraj smo se spoznali. -Mogoče ne bodo verjeli.
Morajo. To je resnica. -Razmišljajte po njihovo.
Nekaj vam je šepetal in vi ste to zapisali.
Jim boste to pokazali?
To sta moja prijatelja. Jaz se pišem Drayton.
Ne govorita francosko, zato bom prevajal.
Ne bo treba, hvala. Kar naprej stopita.
Počakajte, prosim. Par vprašanj bom imel.
Potna lista, prosim.
Štiri dni ste tukaj? -Tako je.
Ste zdravnik? -Da, kirurg. Pa turist in Američan.
Torej ne bi smeli poznati Louisa Bernarda. -Nisem ga.
Ste prišli iz Pariza? -Da, s simpozija.
Prišli ste skupaj, šli na pijačo
in jedli v isti restavraciji. -A ne pri isti mizi.
Torej ni vaš znanec? -Včeraj smo se spoznali.
Pa vendar je prišel ravno vam umret v naročje.
Ravnajo tako neznanci? -Nič ne vem o njem.
Tudi tega ne, da je bil agent Drugega biroja? -Česa?
In za FBI tudi ne veste.
Raje se nehajte pretvarjati. -Poslušajte!
Nekaj je odkril in zato so ga umorili.
Vam je povedal, kaj je odkril. Očitno vam je zaupal.
Vi veste že vse odgovore! Naj še jaz nekaj vprašam.
Če bi mi res tako zelo zaupal, bi jaz molčal kot riba, kajne?
Tudi Američani radi zlorabite zaupanje.
Veste kaj, v potovanju uživam in ne iščem težav.
Sem sem prišel dat izjavo, tu pa je kot na fronti.
Naj končam.
Telefon za McKenno. -Ne more.
Je telefon zame? Kar zdajle grem. Vi pa mir.
Halo? -Dr. McKenna? -Pri telefonu.
Če komu poveste, kaj vam je Bernard povedal,
je vaš fant v nevarnosti. Nikomur niti besedice.
Drayton.
Ni vaša žena peljala Hanka v hotel? Pokličite jo.
Nekdo mi je grozil. Preverite, ali je Hank v redu.
Hotel Mamounia, prosim.
Sobo 217, prosim.
Hvala. Žena se ne oglasi. Dajte mi receptorja, prosim.
Drayton iz sobe 217 tukaj.
Se je moja žena že vrnila? V sobi se nihče ne javi.
Hvala. Samo trenutek. V kateri sobi ste?
414. -Pokličite sobo 414, prosim.
Hvala. Neverjetno!
Ni se še vrnila. -Vsaj nihče je ni videl.
Vrnite se v hotel in ugotovite, kaj se dogaja.
To ji sploh ni podobno. -Kmalu pridem za vami.
Verjetno je samo nesporazum.
Če kaj zvem, vas pokličem. -Ne zgubljajte časa.
Kdo je bil?
Receptor hotela.
Zvedel je, da sva na policiji, in je hotel pomagati. -Prijazno.
Če se kmalu ne vrneva, bo poklical našega konzula.
Zakaj niste takoj rekli, da bi govorili s konzulom?
Samo še izjavo podpišita. Če ne bo predolgo trajalo.
Takoj bo nekdo prišel.
Mi ne boš pokazal sporočila?
Raje ne. -Dragi, jaz nisem policist,
tvoja žena sem in mislim, da ga moram videti.
Atentat v Londonu. Zelo kmalu.
Povejte v Londonu. Ambrose Chappell.
To bi moral dati policiji. Življenje je...
v nevarnosti. Ne vem, kaj naj naredim.
Pojdiva hotel po Hanka, potem pa gremo od tod.
Pomisli na Hanka. Umor je videl.
Zanj je to hud udarec. -Vem.
Daj to sporočilo konzulu in s tem končaj zadevo.
Po ključ pojdi, jaz bom plačal kočijo.
Poznate go. Drayton? -Angležinjo?
Se je v zadnji uri vrnila? -Ne, gospod.
Zelo pomembno je. Je bila s fantom? Mojim. -Ne.
Kaj pa g. Drayton? -Odjavil se je.
Nemogoče! -Res se je.
Anglež z očali? -Ja, odjavil se je.
Izmučena sem.
Ge. Drayton bom rekla, da pripelje Hanka. -Čakaj.
Zakaj? -Ker te prosim!
Se bova spet kregala? -Upam, da ne.
Potem pa nehaj. Samo go. Drayton bi poklicala.
Samo minutko počakaj.
Tele vzemi, te bo pomirilo. -Čisto mirna sem.
Raje jih ti vzemi. -Zate so. Daj, zdravnik sem.
Saj veš, kako je, če si vznemirjena.
Zadnjič si mi jih pa očital. -Ko pa nisi bila priča umora.
Zdaj pa si razburjena. -Sploh ni res.
Predpisovanje zdravil je moj poklic. Ubogaj me.
Nekaj ti bom predlagal. -Predlagal? Kaj se pa greš?
Nečesa v zvezi z Bernardom ti nisem povedal.
To je cena radovednosti. Samo tako boš zvedela.
Tako, dr. McKenna, zdaj sem mirna in poslušam.
Ves čas mi je nekaj smrdelo.
Bernard nam ni pomagal po naključju.
Prav si imela. -No, vidiš.
Saj pravim, prav si imela. -In kaj mi moraš povedati?
Ogovoril nas je, ker je iskal sumljiva zakonca.
Midva že nisva sumljiva. -Zmotil se je.
Drug par je iskal. -In ga ni našel?
Našel ga je, včeraj pri večerji.
Zato so ga ubili. -Boš rekel, da sta to Draytnova?
Točno tako. -Ta šala ni ravno smešna.
Raje bom legla. -Dobro me poslušaj.
Takrat ni klical receptor. Neki tujec je bil.
Rekel je, naj bom tiho, da se ne bo Hanku kaj zgodilo.
Zakaj Hanku? -Odpeljali so ga.
Ga. Drayton ga je pripeljala v hotel. -Nista se vrnila.
G. Drayton se je odjavil. Jo, usedi se raje.
Ubila bi te! Pomirjevala si mi dal.
Zakaj mi nisi povedal? -Nisem bil prepričan.
Spusti me. -Jo, ulezi se.
Mojbog! Svojega sina hočem.
Oprosti mi.
Nič novega ni o njem. Draytnova sta odšla.
Receptor pravi, da sta prišla iz Londona.
S policijo si ne moreva pomagati.
Če jim kaj povem, bodo to povezali z umorom
in zvedeli bodo, kaj mi je Bernard povedal.
Za Hanka je bolje, da greva v London.
Draytnova sta ga odpeljala z zasebnim letalom.
Kjer koli lahko pristanejo. Pojdiva ga iskat v London.
Jo, poslušaj me. Bernard je rekel tole:
Državnika bodo ubili. Atentat v Londonu. Zelo kmalu.
Povejte v Londonu. Ambrose Chappell.
Tega Chappella morava najti. Zadnjo paro mu dam za Hanka.
Najino zadnje upanje je.
Hotel sem že plačal, tako da lahko takoj greva.
Nimava veliko časa. Pripravi se za na pot.
Prosim, Jo. Prosim.
Počakajte na fotografe.
Zanimivo, po štirih letih se me še spomnijo.
Očitno te je težko pozabiti. -Kako so vedeli, da prihajava?
Parnellovima sem javil, da nama rezervirata hotel.
McKenna? -Inšpektor Edington.
Pojdita z mano, da se izogneta carini.
Semle, prosim.
Hočemo Jo!
G. Woburn, dr. in ga. McKenna.
Kaj želite od naju? -G. Buchanan vas želi.
S posebne enote Scotland Yarda je.
G. Buchanan, dr. in ga. McKenna.
Sedite, prosim.
Zelo nam je žal, da so vama ugrabili sina.
Ali veste, kje je?
Zaenkrat ne, upam pa, da bom kmalu. Če sodelujemo.
Bernarda smo poslali v Maroko, da zve več o atentatu.
Dober agent tvega življenje in vedno mu ne uspe.
Vam je zaupal in vedel, da boste prišli sem.
Ugrabitelji so vam zabičali, da nič ne poveste. Je tako?
Ne, denar hočejo. -Zakaj sta potem prišla v London?
Prepričana sta, da lahko sina sama najdeta.
To je nemogoče. Z našo pomočjo pa ga lahko.
Nič ne smeva povedati. -Vse bo ostala skrivnost.
Že, toda... -Vaš sin je zaenkrat varen.
Naj torej čakava, da ga bodo spustili?
Ne. Če jim bo fant v nadlego, se ga lahko...
Ni naju treba strašiti. -Točno to poskušam.
Rad bi preprečil umor.
Če vsega ne povesta, bosta postala soudeleženca.
Sama nič ne moreva. -Samo trenutek!
Bernard je govoril z mano, ne z njo. -Pa mi vi povejte.
Govoril je francosko, nič nisem razumel.
Mogoče najdejo... -Mogoče mi ni dovolj!
Tudi tebi ne bi smel biti. -Tudi mene skrbi!
Odločila sva se, da ga najdeva sama.
Rada bi sodelovala, vendar ne moreva.
Tudi jaz imam sina. Ne vem, kako bi ravnal.
Telefon za vas, ga. McKenna.
Zvežite klic za go. McKenna sem.
Ga. McKenna? Tukaj ga. Drayton.
Draytnova je. Kje je najin sin?
Ni vam treba skrbeti. -Kje je najin sin?
Verjetno ga hočete slišati. -Da, prosim.
Hank? -Samo trenutek.
Mami, si ti? -Hank, ali si res v redu?
Malo me je strah, drugače sem pa v redu.
Mami, zelo te pogrešam.
Hank, oči tukaj. -A mami joka?
Poslušaj me. Povej, kje si.
Nisem hotel, da joka, ker me je strah.
Hank, povej mi, kje si.
Welbeck 8...
In naprej?
Tako prestrašen je bil.
Iz Londona so klicali. -lz govorilnice.
Mislim, da je vse jasno. -Mogoče se premislita.
Na tej številki me dobita.
Bo v redu? Vaš ključ.
Od Parnellovih so. Komaj čakamo, da vas vidimo,
zlasti malega...
Poljubček, Jan in Cindy. Kako prisrčno.
Ambrose Chappell!
Ulica Burdett 61, Camden Town. Gulliver 6198.
Kaj mu boš rekel? -Da bom tiho in mu ponudil denar.
Gulliver 6198, prosim.
Kaj ste počeli v Maroku? -Turisti smo bili.
London potrebuje prav tebe. Tak dolgčas je.
G. Ambrose Chappell?
Nisem vas opazila, g. Conway. -Dr. McKenna se piše.
Pametno, da si se poročila z zdravnikom.
Zlasti v takem psihosomatskem poslu.
Kot da veš, kaj to pomeni.
Če se glava naveliča telesa, mu nagaja. -Doktor telefonira.
Saj so samo posli. -Posli so sveti.
Ambrose Chappell? Je tam g. Ambrose Chappell?
Tukaj dr. Benjamin McKenna.
Ni nam treba biti tiho.
Boste še nekaj časa tam?
Nekaj bi se rad pogovoril. Takoj pridem.
Rada bi predstavila moža. -Končno se srečamo.
To je Valova žena Helen.
Isti ste kot na sliki, ki jo je imela Jo.
Seveda, lahko dobi zastonj hormone.
Skoraj tako pojem kot Jo.
Gdč. Fontaine iz Pensilvanije. -Greste kdaj domov?
Tam sem se pisala MacDuff, kar pa mi ne prija preveč.
Kje pa je vajin sin? -Pri znancih, da imava mir.
Kako mu je ime? -Hank. No, Henry.
Upam, da je lep kot ti in pameten kot doktor.
Hvala za rože. -Pijačo bom naročil.
Večerjo plačam pa jaz. Ko bi le Jo še ostala.
Žal ne morem. -Se opravičujem, zmenjen sem.
Naročite, prosim. Kmalu se vrnem. Oprostite.
Ben, prosim. -To moram narediti.
Vzemi me s sabo. -Ne morem. Saj pridem nazaj.
Dvema laže sledijo. Saj nočeva, da nama sledijo.
Skozi vhod za uslužbence grem.
Nagačevalec
Prosim? -Ambrose Chappell?
Nekdo vas želi.
Dober dan. Kako vam lahko pomagam?
Začniva z vašim imenom. -Dr. Benjamin McKenna.
Govorila sva.
Vi ste Ambrose Chappell? -Že skoraj 71 let, da.
Vem, kaj vas muči. -Res? -Seveda.
Nekoga drugega ste pričakovali.
Ambrose!
Ta gospod bi govoril z nama.
Oče, pojdi se spočit. -Počivam lahko še vso večnost.
Na svidenje.
Želite, prosim? -Dr. McKenna sem.
Vam to kaj pove? -Ne.
Ne veste, zakaj sem tu? Še sanja se mi ne.
Vaše ime sem dobil v Marakešu. -Res?
Da, od Louisa Bernarda. Saj ga poznate.
Dajte, no. Rekel mi je, naj pridem sem.
Ta človek je mrtev?
Saj veste, da je. Prišel sem vam ponudit denar.
Kaj mislite s tem? -Bova kar tukaj?
Pred zaposlenimi nimamo skrivnosti. -Prav.
Nikomur nisem izdal, kaj mi je Bernard povedal.
Spletke me ne zanimajo. Vseeno mi je, koga boste ubili.
Samo svojega sina hočem.
Poslušajte me. Če želite več denarja...
Oče, poklici policijo. Zdaj pa vse razložite.
Kliče policijo? Me hočete pretentati?
Res ne poznate Bernarda? In ne veste, kje je moj sin?
Seveda ne.
Pomagajte!
Počakajte malo. Očitno sem se zmotil.
Zmotil sem se. Spustite me.
Naj se Flanagan še tako lepo oblači,
nihče ne bo verjel, da je plemič.
Chrisu sem rekel, naj ukine Hickeyjevo rubriko.
Tega tvojega moža ni že več kot uro.
Ni šel k nekemu Churchu? -Ne, Chappell se piše.
To ni oseba, kraj je!
Kapela Ambrose. So kapele v imeniku?
Kapela Ambrose, ulica Ambrose 17.
Ulica Ambrose 17, ulica Ambrose 17.
Nekam moram skočiti. Spijte še kaj, takoj pridem.
Pa Benu vse razložite. -Kaj naj razložimo?
Nekaj čudnega se dogaja. -Ugotovili bomo, kaj.
Ben je oddivjal k nekemu Chappellu,
potem pa še Jo. -Zdaj bom še jaz oddivjala.
Ko bi le.
Verjetno je vse skupaj neka ameriška finta.
Pozdravljeni. Spet. -Oprostite, da sem šel,
ampak nekaj sem moral opraviti. Prav tole potrebujem.
Kje je pa Jo? -K nekemu Ambrosu je šla.
Ravno od njega prihajam. -To ni oseba, zgradba je.
Pred 20 minutami je šla. -Na kateri naslov?
Bom pogledal.
Ste rekli, da je zgradba? -Da, kapela Ambrose.
Doktor, vrnite se. Jo kliče.
Si kaj odkril? -Ne, ni bila prava sled.
Potem je cerkev prava. Čisto blizu je.
Takoj pridem. -Zunaj se dobiva.
Kakšen je že naslov? -Ulica Ambrose 17.
Najlepša hvala.
Tri sem vam vzel. Dame ne obvladate.
Pojdi raje spat. -Ali lahko končam? Zmagujem.
Ti kar končaj. Edna, daj mu mleko.
Uspavajmo ga, delo imam. -Ne, saj bo spal.
A ne, da boš, Hank? -Bom.
Pa hitro končaj. -Lahko si bolj prijazna.
Pokliči me, da pridem odklenit vrata.
Smem naprej? -Da.
Naj se ta dan že konča. -To ni ravno krčanska želja.
Izvolite, dve vstopnici za koncert v Albert Hallu.
Ložo imate na dobrem mestu. Strateškem, če smem reči.
In zdaj najpomembnejši del. To delo bodo nocoj igrali.
Morilci se ne spoznate na glasbo.
Pozorno poslušajte, v katerem trenutku lahko streljate.
Še enkrat bom zavrtel. Pazite na činele.
Nihče ne bo slišal strela.
Še gledalcev ne boste zmotili. Skladatelju bi bilo to všeč.
Nihče ne bo vedel. -Razen enega.
Če boste pazljivi, da. Še kakšno vprašanje?
Moram pa vam povedati, da imate samo en strel.
Drugi bi bil že tvegan. -Jaz ne tvegam.
Me veseli. Upam, da nisem zaman hodil po vas v Marakeš.
Vaša cenjena tarča je že na poti. Avto vas čaka.
Gdč. Benson vas bo spremljala.
Da boste videti bolj ugledni.
Bo denar pripravljen? -Mi ne zaupate?
Kako že pravite? Volk v ovčji koži.
Premeteno.
Pojdite. Ni vljudno zamuditi na koncert.
Nočem, da čakate zunaj na konec prve skladbe.
Spremi našega prijatelja.
Zadaj greste zato, da kdo ne posumi v nas.
Tamle je.
Bolj narobe že ne more biti kot pri tistem Ambrosu.
Ne bi poklicala policije? -Opraviva sama s tem.
Spet sva na napačni sledi.
Poglej, kdo prihaja sem.
Danes bi govoril o nadlogah.
Naša življenja so polna razočaranj in krutosti.
To je Buchananova številka. Reci mu, naj obkoli cerkev.
Kaj, če me vpraša... -Nekaj se spomni.
Hank je gotovo tukaj.
Nočem te zapustiti. -Drugače ne gre. Pojdi.
Redki razmišljamo o tem, da so nadloge tudi koristne.
Zdaj se moramo malo ustaviti in o tem razmisliti.
Poglejmo v svoja srca.
Zato se raje vrnimo domov
in razmislimo, kako hvaležni smo lahko.
Naslednji teden se bomo o tem pogovorili.
Naj vas spremlja Božji blagoslov.
Prijetno sem presenečen. -Kje je moj sin?
Zgoraj. Moji ženi lahko pomagate skuhati večerjo.
Hank ne mara angleške hrane. -Ves svoj denar vam dam.
Samo sina hočem nazaj. -Je šla vaša žena samo na zrak?
Povejte, kaj hočete. -Saj boste videli sina.
Hank! Hank McKenna!
Oči!
Moj mož je notri. Pridite, preden zbežijo.
Žal ni tako preprosto. -Moj mož čaka na pomoč.
Dajte mi Buchanana. Rekel je, da bo pomagal.
Trenutno ni dosegljiv.
Na pomembnem srečanju v Albert Hallu je. -Pokličite ga!
Ravno na poti je.
G. Woburn, časa zmanjkuje. Takoj pošljite policijo sem!
Ali pa grem sama v Albert Hall! -Ni treba.
Takoj pridemo k cerkvi.
Vrnite se k možu. Takoj naj gre ven.
Zdaj moram prekiniti. Poskrbel bom za vse.
Nikogar ni. -Ste vi ga. McKenna?
Bilo je polno, zdaj pa ni nikogar.
Počakati moramo na Scotland Yard.
Ampak moj mož je notri. -Kdaj je šel?
Pred petimi minutami. -Poglejmo si to.
Vdreti bomo morali. -Za to potrebujemo nalog.
Ga lahko dobimo? -To traja.
Mathews, poglej zadaj.
Nikogar ni. -Je bilo res polno?
Preden sem šla klicat, sem bila še sama notri.
Vsega ne morem razložiti. -Bomo pač počakali Yard.
Nikogar ni. -Vrnite se.
Ti počakaj na Yard. -Pa ja ne greste.
Tak je ukaz. Vas kam zapeljem? -V Albert Hall.
Malo s poti nam je. Pri taksiju vas odložimo.
Počakajte.
Tukaj so. -Kuhinjo grem spraznit.
Vsi na hodnik. Samo za pet minut.
Ubogajte ga. Samo za minutko. Gremo.
Pojdite.
Vedno pripeljejo koga naskrivaj.
Švicarska ambasada je nevtralna, ne pa ta.
Direktorja potrebujem. -Zaseden je. In pomočnik tudi.
Kje sta? -Tam nekje.
Lepega sina imate. Vi odločate o njegovi varnosti.
Kje je?
Je to premier? -Ne, ambasador. Premier je tisti plešasti.
Vstopnico, prosim. -Samo nekoga iščem.
Hotel ga je ustreliti in jaz...
Ga ni ubil? -Vaša žena ga je rešila.
Premier bi se vam rad osebno zahvalil.
Kar z mano stopita. Ne bodita živčna.
G. premier, ta dama... -Vaš večni dolžnik sem.
Pridete jutri k meni, da se vam oddolžim?
Nič takega nisem... -Seveda ste.
G. Buchanan vaju želi.
Kje je Hank? -Semle stopimo.
Vedela sta za kraj. Kako, da sta oba tukaj?
Pomočnik je rekel, da ste tukaj. -Potrebujeva vašo pomoč.
Ženska pravi, da je bila slučajno v loži atentatorja.
Tudi če kaj ve, ne bo nič povedala.
Vse mi povejta. Ne pokopljite še upanja.
Njegova ekscelenca vaju bo zdaj sprejela.
To bi bilo vse. -Da, prav.
Veliko moram razložiti. Nekaj čudnega se je zgodilo.
Tudi denar za strelca potrebujem. -Le zakaj?
Mrtev je.
Ni bil ravno dober strelec.
Tarčo je le ranil. Čisto neuporabno.
Nato ga je zajela panika in je omahnil z balkona.
Za to res nisem kriv. Dobra priporočila je imel.
Lepo, da se ne razburjate. Nocoj pripravljam sprejem.
Naš premier bo častni gost. Upal pa sem, da ga ne bo.
To vas nedvomno zabava. -Ne vem, kaj naj rečem.
Že to je bila napaka, da ste pripeljali otroka!
Američani ne dajo radi otrok. -Samo tako sta molčala.
Pa še sem sta se prišla skrit, in to s tem otročajem!
S tem škodita ambasadi. -Mislil sem...
Kako ga pa mislita spraviti ven?
Preprosto. Avto... -Z detektivi pred ambasado?
Razumniki nas boste pogubili. -Samo čas potrebujem.
Otroka spravite iz ambasade, in to tako, da o tem
ne bo mogel nikomur nikoli nič povedati. -Ne!
Bom poskrbel. -Tokrat pa brez napake.
Bolje bo za vas.
Princesa bo kmalu tukaj.
Spoznal me je in poskusil zbežati.
Enega svojih so skušali umoriti.
Naj to počnejo v svoji državi.
Buchanan.
Hvala. Draytnova sta na ambasadi.
Kako veste? -Svoje ljudi imamo notri.
Potem je tam tudi Hank. -Ja, samo nič ne moremo.
Zakaj ne? -Ambasade imajo ekstrateritorialne pravice.
Za nas je to tuje ozemlje. -In zato lahko kradejo otroke?
Ministrstvo lahko prosi ambasado.
Pravo ni tako zapleteno zaradi mene.
Ko bi le za gotovo vedeli, da je vaš sin tam.
Imate številko ambasade? -Kaj boš naredil?
Grosvenor 0144. -Grosvenor 0144, prosim.
Je streljal na premiera?
Gospoda premiera, prosim.
Povejte mu, da ga želi dama, ki mu je rešila življenje.
Kaj naj rečem? -Želel se je zahvaliti.
Reci, da bi prišla zdaj, ker jutri greva.
Kakšno prijetno presenečenje.
Navdušen sem.
Ambasador bo tudi. Moji prijatelji so tudi njegovi.
Privolil je.
Samo prositi te morajo. Če pa ne? -Te še kdaj niso?
Samo njihovo pozornost moraš pritegniti.
Dr. in ga. McKenna. -Me veseli.
G. premier vaju pričakuje. Semle, prosim.
Dober večer. -Dober večer.
Ta dama mi je rešila življenje.
Rešili ste človeka, ki je za nas nenadomestljiv.
Ste res slavna Jo Conway? -Da, Jo Conway sem.
Z veseljem bo zapela. -Že nekaj časa nisem.
Za miren zaključek večera. -V čast mi je.
Stole potrebujemo. Dame in gospodje,
slavna Jo Conway je privolila, da nam zapoje.
G. premier naj sedi na dobrem mestu.
Stopite h klavirju, prosim.
Boste sedli? -Ne, hvala, kar stal bom.
To je moja mami! Moja mami poje!
Si prepričan?
Si čisto prepričan? -To je ona!
Kaj pa počne tukaj?
Znaš žvižgati to pesem? -Ja.
Potem pa jo žvižgaj na ves glas.
Počakajta, dol ga pripeljem. Pet minut mi dajta.
Ne!
Oči!
Hitro, pojdite!
Trenutek. Pusti ga.
Mislim, da si ne boste upali streljati.
Niste v najboljšem položaju. -Fanta moraš spustiti!
To tudi nameravam. Vi mi boste pomagali ven.
Tebi že ne, ti bedni...
Ne bi hotel, da se očetu kaj zgodi, kajne?
Čisto sproščeno bomo šli dol, kot prijatelji.
Počasi bomo šli do taksija.
In, prosim, brez izpadov.
Ubogaj ga, Hank.
Na drugo stran. -Gremo? -Pojdi po hodniku.
Nič ne reci.
Malo sva pozna, ker sva šla po Hanka.