Този филм се базира на факти.
Някои герои и случки са променени в интерес на драматизацията.
Translation ZALMEN BEHAR
Милуоки, 1977г.
Беше велик ден за училището на 4-та улица.
Беше велик ден за нея.
Тя си идваше у дома.
Когато вече се приближавахме, трябваше да й напомня за нещо.
В крайна сметка, това беше част от работата ми в продължение на 30 години.
Голда, цигарата.
Какъв е проблемът? Страхуваш се, че ще умра млада ли?
Децата. Вече почти стигнахме.
ЖЕНАТА НА ИМЕ ГОЛДА
Translation ZALMEN BEHAR
Шалом, Голда.
Благодаря. - Моля.
Шалом.
С пеенето на "Хатиква",
националният химн на Израел,
казваме добре дошла в училището на 4-та улица,
на нашият най-изтъкнат възпитаник:
Г-жа Голда Меир,
бившият премиер на Израел.
Шалом.
Шалом за вас.
Това е красива дума.
Тя означава "здравей". И "довиждане".
Но което всъщност означава, е "мир".
Нека мирът да е с вас.
Г-н Мейси, уважаеми преподаватели,
уважаеми гости, и вие деца...
Скъпи деца.
Опитвах се да си представя как да изразя чувствата си,
идвайки към моето старо училище,
където, като се оглеждам наоколо...
Наистина, това е невероятно. Изглежда нищо не се е променило.
С изключение на мен.
Това, което ми идва на ум е поговорката...
Една стара еврейска поговорка,
на един древен мъдрец, който се казва Хилел.
Той е казал:
"Ако аз не се погрижа за себе си, тогава кой ще го направи.
Но ако се грижа само за себе си, тогава, какво съм аз?
И ако не сега, тогава кога?"
Тези думи имаха голямо значение за мен през целия ми живот.
И ще ви кажа защо.
Как мога да я опиша?
За хората по целия свят,
тя беше една от най-великите жени на този век.
Някои казват, че тя беше най-великата.
За мен е трудно да преценя.
За мен, тя беше моята дългогодишна скъпа приятелка.
Спомням си, когато отидох за пръв ден на работа като неин асистент,
я наричах г-жа Майерсън.
На втория ден, тя ми каза:
"Лу, нали нямаш против да ме наричаш Голда,
както всички останали?
Да?
Искам да попитам: Беше ли добра ученичка? Имаше ли добри оценки?
Ами, мога да си спомня за няколко "А",
някои "Б+", някои "Б".
Под това, по някаква причина, паметта ми не работи.
Паметта на г-жа Меир е твърде скромна.
Погледнахме в архива за нея. Тя беше отличника на класа си.
Е, надявам се, да не се забелязали,
коментарите на моите учители, че бях твърде приказлива.
А, да. Следващия въпрос.
Г-жа Меир, как така напуснахте?
Напуснала какво?
Америка. Защо напуснахте Америка и отидохте в Израел?
Е, това е един много добър въпрос.
Повярвайте ми, ако бях родена в Америка,
съм сигурна, че никога нямаше да я напусна.
Но моите ранни години,
бяха много по-различни от тези на едно американско дете.
Разберете, бях родена в Русия.
Защо татко прави това?
Тихо. Пази тишина. Не говори толкова много.
Какво е това крещене навън, Шейна?
Те казват, че сме убили техния Господ.
Изгасете лампите!
Убиец на Христос!
О, моля те Боже, мисля, че си отиват.
Ами ако се върнат, татко?
Просто трябва да държим загасени лампите и да сме много тихи.
Това ли е всичко, което ще направим?
Какво друго можем да направим?
Съжалявам, Шейна.
Не съм ядосана на теб.
Ядосана съм на татко.
Защото има и по-добро нещо, отколкото да се крие в тъмното
и той не иска да го направя.
Е, ще го направя така или иначе.
Въпреки, че заради това мога да бъда изпратена в Сибир.
Защо?
Заради това, ако си ционист.
Какво е това?
Ами...
Това е евреите от всички краища на света...
да се съберат, за да направят наша държава
в Палестина.
Къде е Палестина?
Ти знаеш.
Това е Обетованата земя,
която Бог е дал на евреите. Където трябва да живеем.
Можем ли да отидеш там сега?
Не.
Но се надяваме, че един ще можем.
Знаеш ли нещо, Шейна?
Веднага щом мога да отида там, отивам.
Разбира се, Палестина беше управлявана от турското правителство...
И много малко евреи можеха да отидат там.
Но хората просто не могат да живеят
в такъв задушаващ, ужасен страх.
И моите родители направиха така, както много хора
от различни религии и националности правеха тогава,
за да се спасят от преследванията
и бедността на Европа.
Ние емигрирахме в Америка.
Благодаря.
Как така избрахте Милуоки?
Е, баща ми беше дърводелец
и това е мястото, където той си намери работа.
Не си спомням много. Бях само на осем години.
Тогава ли ви хрумна, че искате да станете министър-председател?
Не, не.
Такава работа, никога не съм искала.
Нито дори в деня, когато бях избрана.
Не, не.
Исках да стана учителка.
Мислех, че да обучаваш деца
е най-добрата работа, която човек може да върши.
Но моите родители имаха различни идеи, все пак.
Те искаха да се оженя.
Имахте ли някакви гаджета?
Разбира се, че имах гаджета. Защо не?
Е, тогава се появи един по-специален.
Но може би вече не беше момче.
Той беше по-възрастен от мен.
Той беше ли хубав?
Така си мислех.
Той беше художник на надписи, когато имаше работа. Което не беше много често.
Първият човек, с когото някога се запознах,
който наистина обичаше поезията и музиката.
Обикновено ходехме на концерти заедно.
Концерти в парка, които имаше. Те бяха безплатни.
Гръм ли чух?
Не. Тимпан.
Какво?
Тъпани. Чула си тъпани.
О, шшт.
Току-що го чух отново. Звучи ми като гръм.
Голда, моля те.
Това е великата "Ероика" на Бетовен.
Моля те, тихо.
Това е новата ми шапка. Ако завали, цветът й ще изчезне.
Не, не.
Да, да. Продавачката ме предупреди.
Тя каза, какво очаквам за 10 цента.
Не, искам да кажа, че няма да вали. Това не е гръмотевица.
Сигурен ли си?
Ако пък е, Бог пуска гръмотевицата в отличен синхрон с музиката.
Тихо.
Съжалявам, ако съм предизвикала смут, Морис.
Въпреки, че не е моя вината, че си толкова остроумен.
Наистина ли мислиш така?
Това беше забележка изпълнена с много хумор.
Благодаря.
Предполагам, че също ти дължа извинение.
Трябваше да изкажа комплимент за новата ти шапка.
Наистина ли харесва? - Много е хубава.
За 10 цента.
Благодаря.
Голда, бих искал да обсъдя нещо с теб.
Не трябва да бъде точно в момента.
Кажи ми, когато ще бъде подходящо
да обсъдим сериозен въпрос.
Сега е добре.
Въпросът е за брак.
И се отнася до теб и мен, това ли имаш предвид?
Нямам предвид, президента Удроу Уилсън и жена му.
Голда, знам, че нямам какво толкова да предложа.
Освен фонографа, на който са му нужни нови игли.
Но, ти самата каза, че е първият без фуния, който си виждала.
Това е вярно.
И аз те обичам, Голда.
Обичам те много.
Наистина ли искаш да се омъжиш за мен?
Аз не съм лесен човек.
Баща ми казва, че съм абсолютно безкомпромисна.
Не вярвам, че баща ти е казал така.
Прав си. Това, което баща ми каза, че съм инат като магаре.
Но причината е,
че знам какво е важно за мен.
Е?
Ти си важен за мен.
Обичам те, Морис. Знаеш, че те обичам.
Така че след това
за кое си безкомпромисна?
Палестина.
О, Голда.
Все още ли си толкова хипнотизирана
с тези романтични ционистки работи?
Ще живея в кибуц.
Това е един тежък живот, доколкото са ми казвали.
Дори опасен, понякога. За романтичен, не е.
Тогава, защо да се забъркваш в него?
Защото това е мечтата, която съм имала,
откакто бях малко момиченце в Русия,
уплашена за живота си.
Мечтата, че можем да имаме същия мир и сигурност като другите народи.
Единственият начин по който можем да го получим е чрез еврейска родина.
Морис...
"Ако аз не се погрижа за себе си, кой ще го направи за мен?"
Голда, това е Америка. Няма погроми в Америка.
И аз казвам: Бог да благослови Америка.
Бог да благослови тази красива страна завинаги.
Но милиони евреи не са тук, и никога няма да бъдат.
Морис...
"Ако се грижа само за себе си, какво съм аз?"
Не смяташ ли, че аз също съм загрижен?
Просто не виждам никаква възможност за еврейска държава в Палестина в този момент.
Имало ли е по-добър момент? Кога сме имали "Декларацията Балфур" от британците?
Цитат: "Правителството на Негово Величество гледа благосклонно
за създаването в Палестина на национален дом за еврейския народ. "
Това е много хубаво, но не са определили дата.
Морис, "Ако не сега, тогава кога?"
Твоят приятел Хилел не е знаел, че другите ти приятели,
британците, ще воюват в световна война
и турците ще са тези управляващи Палестина.
Но британците ще спечелят, и ще изтласкат турците оттам!
В същото време, ти дори не можеш да стигнеш до там.
Но веднага щом мога.
Значи казваш, ако не отида
няма да се омъжиш за мен?
Не се справям много добре, нали?
Но ако отида ще се омъжиш, нали?
Ще се радвам да се омъжа за теб, Морис.
Съжалявам, Голда. Няма да отида.
Бих искала да го премислиш.
Може би ще промениш мнението си.
Не, Голда. Не разчитай на това.
Никога.
Палестина, 1921г.
Йоел, отвори вратата.
Мога да нарисувам по-добър надпис от този, със затворени очи.
Шалом.
Шалом. Вие ли сте с-во Майерсън?
Да, това е Морис Майерсън, съпругът ми.
И аз съм Голда.
Йоел Нешер, от "Комитета за членство".
Здравей. - Здравей.
Трябваше да чакате съобщение от нас.
Чакахме. Почти един месец, в Тел Авив.
Използвайки почти всичките ни пари, трябва да ви кажа.
Е, можехте да се спестите автобусния билет до тук.
Вашата молба не беше приета.
Не беше приета?
Съжалявам.
Защо? Защо не сме приети?
Не е възможно да се приема всеки, който иска да се присъедини към кибуца.
Може би ще ви приемат в някой друг.
И какво трябва да направим сега? Да ходим пеша до Тел Авив?
Не, ние ще ви приемем за една нощ.
Утре ще има друг автобус.
Какво е това?
Фонограф. Ще се погрижа сам за него, благодаря ви.
Заповядайте.
Голда.
Искаше да отидеш в Палестина. Тук сме.
Вече е достатъчно. Сега можем да се прибираме вкъщи.
Морис.
За какво беше това?
За най-смешната...
Наистина мисля така. Най-смешната шега, която съм чувала някога.
Хайде!
¶"Хляб ангелски" от Сезар Франк¶
Има, Дегания.
Айелет.
Откъде ми хрумна, че този кибуц е най-добрият?
Вероятно са била права.
Тук поне си знаят работата.
Защо казваш това?
Защото всеки кибуц, който ме приеме като член,
за нула време ще се провали.
Не се смееш, Голда.
Това е само защото си мисля за някои много сериозни неща.
Например?
Каква щастливка съм да те имам.
Кой друг би извървял половината свят до това място,
само за да ме направи щастлива?
Поне единия от нас да е щастлив.
О, Морис, скъпи.
Знаеш ли колко ме обичаш?
Аз те обичам дори повече. Защото си по-добър от мен.
Перфектният край на един перфектен ден. Пречи им музиката.
Е?
Добре сте си.
Ще ви притеснява ли да оставите вратата отворена, моля?
Отворена?
Така че другите хора да могат също да чуват музиката?
Морис, покани ги вътре.
Хей. Те казаха да заповядаме.
Какъв е този фонограф? Той няма фуния.
Тихо. Пази тишина.
Сезар Франк свири. Аз и ти можем да се чуем по всяко време.
Виждаш ли, Морис? Би ти харесало тук. Този човек говори точно като теб.
Шт, шт, шт.
Слушайте.
Комитета за членство току-що преразгледа вашата кандидатура.
Как така толкова бързо?
Аз съм председателя. - Приети ли сме?
С изпитателен срок за три месеца. След това ще видим.
Оценяваме това. Благодаря.
О, добре сте дошли.
Морис! Взе ли си хапче хинин от масата в трапезарията?
Не, нито ти не взе. Нали си тръгвахме на сутринта.
Но сега не си тръгваме.
Добре, добре. Тогава ще си вземем хапчета на сутринта.
Нали не очакваш да хванеш малария до тогава?
Не знам. Няма да оставя никакви шансове.
Ти се връщай при музиката. Аз ще донеса хинин за нас.
Лягай долу! - Ох!
Загасете светлините!
Удари ли се?
Само от теб.
Проклет късмет. Изчезвай. Изчезвай.
Изчезвай!
Защо не помисли, преди да пресичаш двора през нощта, облечена в бяло?
Едва днес пристигнах тук. Какво е това?
Арабски снайперисти. За какво си мислиш, че е бодливата тел? Заради оръжията.
Сега вече знам.
Облечи това.
Вероятно няма да има повече стрелба тази вечер.
Можеш да отиваш в стаята си.
Но може би ще искаш да премислиш.
Дали трябва да останеш тук.
Къде отиваш?
Отивам за хинин.
Мисля, че трябва да ви кажа какво е кибуц.
Това е общност от хора, които живеят и работят заедно.
Те се хранят заедно в общо помещение за хранене.
Децата се отглеждат в детските ясли на кибуца.
Никой не притежава нищо собствено.
Но заедно, те притежават всичко.
В онези дни, повечето работа беше земеделска.
Беше ли трудно в кибуца? Имам предвид, работата.
О, момче, трудно беше.
Какво става, Морис?
Тези коне не разбират ли от американски акцент?
Хей, погледни го.
Добре ли си, Морис?
Добре съм.
Сигурен ли си?
Когато комитетът ми каже, ще бъда сигурен.
Мислех, че това е прогресивен кибуц.
Но определено е старомоден.
Мястото на жената е в кухнята.
Видях жени в маслиновата горичка.
Но никога не си виждала мъж тук.
Знаеш ли кога ще видим мъже в кухненската работа?
Когато вкараме жени в комитета по назначенията.
Габи, толкова ми писна от това.
Ще им кажа тази вечер. По-добре да ме сложат на нещо друго.
Кажи им за някое конкретно назначение.
С добитъка. Дори и с домашните птици.
Наистина ли?
Да, наистина. Какво лошо има в това?
Предпочиташ да храниш пилета отколкото хора?
Това е забавен начин да гледаш на това.
Никой не обича да работи в кухнята.
Е, и на мен също не ми харесва.
Но не обичам пилета.
Бих се страхувала да бъда сама в стая с живо пиле.
Искаш да кажеш, че в Америка, няма пилета, които да не са оскубани и почистени?
Не мисля.
О, водата спря отново. Ще отида да извикам мъж.
Какъв е проблемът с водата, Габи?
Крана се задръства.
Трудно ли е да се оправи?
Те просто го удрят с чук.
Тогава защо ни е нужен мъж?
Защото крана е на покрива.
Смяташ да се изкатериш до там ли?
Опитай сега.
Ти го поправи.
Кой е там горе?
Това е американското момиче.
Сега за с-во Майерсън: Морис и Голда.
Да, да... Добре, ами...
Нямам възражения към него. Той се старае колкото може.
Но имам сериозни съмнения за нея.
Тя обърне този кибуц с главата надолу.
Можеш ли да бъдеш по-конкретна?
Тя вече се опитва да въведе горещи зърнени храни за закуска.
Какво искаш да кажеш? Вместо херинга?
Да, и това е само една от идеите й.
Мириам?
Е, аз ще бъда искрена.
Това е лично мнение, което не очаквам някой друг да сподели,
но не мога да понасям нейните изгладени дрехи.
Аз го споделям.
Обясни това, моля.
Ние останалите, когато се преобличаме за вечеря,
отиваме в пералното и взимаме чиста, сгъната дреха от рафта.
И това е достатъчно за нас.
Но тя трябва да изглади нейните дрехи.
О, разбирам. Нещо друго?
Понякога си обува чорапи на вечеря.
Ами...
Създадените вкусове и нагласи на групата са много важни.
От една страна, не трябва да бъдем твърде сурови.
И от друга страна, не бива да бъдем твърде снизходителни.
Като противовес, трябва да кажа, че тя е...
абсолютна радост да я има наоколо.
Съгласен съм. - Аз също.
"И ти до мен пеейки в пустинята.
Ах, пустинята беше достатъчен рай. "
Чудя се как Омар Хаям е знаел
да напише тези думи лично за мен.
Ти си доволен, нали, Морис?
Да, доволен съм.
Доволен съм, че сме все още живи след три месеца на това място.
О, успяваш и да се шегуваш.
Но ти работеше усилено. Накара ги да те приемат.
Сега сме кибуцници. Трябва да бъдеш много горд.
Скъпата ми Голда, винаги съм бил много горд. От теб.
Кибуцници.
Не притежаваме нищо, и никога няма да притежаваме.
И все пак притежаваме цяла Мерхавия.
Земята, овощните дървета. Всичко е наше.
Това не те ли кара да се чувстваш богат?
И така, какво можем да си позволим в момента? Луксозен автомобил?
Мислех си за бебе.
Това все едно не съм го чул.
Казвам, че трябва да си имаме дете.
Наистина ли?
Кога комитетът ти каза, че можем да действаме за това дете?
В коя нощ? В кой час?
Какъв комитет?
Как можем да го направим без помощта на някои комитет?
Нали има комитет, който да планира всичко тук?
Не, не, не, Голда. Без бебе. Не сега.
Добре, кога тогава?
Ще ти кажа кога: Когато живеем някъде другаде. Не тук.
Защо, Морис? Защо?
Защото не искам детето ми, да се отглежда от други хора.
Да бъде хранено, къпано, държано, не от родителите си, а от някой друг.
Да си ляга в легло не вкъщи, а в детската ясла с непознати.
Ако детето се събуди плачейки посред нощ, кой идва при него?
Комитета. Не, благодаря, Голда. Не, не.
Ако ще бъда родител, искам да бъда родител. Не посетител.
Е, къде отиваш?
Навън, защото ще се опиташ да ме уговаряш за това, като за всичко останало.
Няма да направя това.
Нито на теб, нито на бебето.
Така добре ли е?
Добре.
Като се има предвид тази дискусия
няма да се разсърдиш за това, което трябва да направя сега.
Какво трябва да направиш?
Е, сега нямам причина да не се съглася с това, което ме молят.
Кой те моли?
Комитета.
Искат да отида до Хайфа за един месец
на един курс по мениджмънт.
Ако искаш да отидеш...
отивай.
Лека нощ, Голда.
Лека нощ, Морис.
Голда.
Виждам, че се почувства зле за бебето.
Съжалявам.
Няма бебе за да чувствам нещо.
Мислех си за курса.
Какъв е курсът?
"Как се отглеждат пилета".
Това беше чудесно. Откъде взе тази плоча?
Изненада. Подарък от сестра ти в Милуоки.
Ще я пусна от другата страна.
Ще дойдеш ли да танцуваш? - Изтанцувай го без мен.
О, Морис. Какво? Уморен ли си?
Аз? Защо трябва да съм уморен? Моите коне, те са изтощени.
Имам няколко неща, които бих искал да говоря с теб.
На първо място, твоите пилета.
Нека да говорим за друго нещо.
Е, финансовия комитет разгледа тефтерите.
И за първи път
домашните птици излизат на печалба.
И не само това.
Там е най-голямата печалба от всяка от нашите дейности.
Както веднъж ми каза, Ариел: Проклет късмет.
Това изобщо не е късмет.
Ти си един много способен човек.
Каквото и да правиш, го правиш добре.
Така че искаме да бъдеш делегат в "Хистадрут".
Аз?
О, не, Ариел. Не мога.
Това е само един работнически съюз.
Това си е съюзът.
Толкова е голям, колкото едно правителство.
Няма да знам какво да правя.
Мога да ти дам няколко насоки.
Аз също съм делегат.
Моля те, Голда, ела с мен.
Няма да ти позволя да кажеш не.
Ариел, моят иврит е толкова лош.
Говори на английски. Те ще те слушат.
Ти казваш нещата по начин, който кара хората да те слушат.
Какво е това?
Влизай вътре.
Кажи на всички да останат, където са. Изгасете светлините!
Наум! Насам!
Имаме внезапно нахлуване. - Колко голямо?
Не знам все още. - Животните ли преследват?
Не, мисля, че преследват нас.
Току-що успяха да навлязат през оградата.
Преживели сме тези неща и преди.
Кои са назначени с оръжията тази седмица?
Аз имам. - При нас има.
Отидете да ги вземете и ги донесете тук.
Разбрахте ли? Само тук.
Какво не е наред? - Нищо. Нищо.
Фонографа.
Аз ще го взема. Ти донеси оръжието.
Нещо не е наред. - Всичко си е наред.
Всичко си е наред! Какво зяпаш?
Дай да взема това. - Мога да се справя с това.
Не можеш! Разтреперан си! - Мога да се справя!
Няма да го правиш посред двора. Има арабско нападение!
Това ми е работата! Не ми го отнемай!
Те се нуждаят от оръжието. Нека да им го занеса.
Не се й опитвай.
Можеш да станеш сега. Всичко свърши.
Какво? Какво е свършило?
Учението.
Ние сме от Хагана.
Това не е атака! Това е учение на Хагана!
Искам да знам кой е отговорен тук.
Аз съм.
Казвам се Ювал. Аз съм сержант.
Какво е това учение, по дяволите?
Напълно неразрешено учение.
Ако искаш еврейска армия евреите трябва да тренират.
И защо тренирате тук?
Разбира се, в съответен тренировъчен лагер ще е по-добре.
Проблемът е, че ако британците ни хванат там,
следващото ни учение ще е в затвора.
Не можем легално да действаме, помниш ли това?
Защо не ми каза?
Не исках да се притеснявам.
Това е вивакс малария. Това е най-леката форма.
Откъде знаеш?
Четох за нея в библиотеката.
Идва и си отива.
Помислих си: Ще взема достатъчно хинин, един ден и ще премине.
Д-р Майерсън, предполагам.
Аз не съм лекар, Голда. Но знам какво ще ме излекува.
Ще напусна кибуца.
Не го мислиш. Казваш го, просто защото си болен.
Не, премислих го снощи.
Защо? Какво има? Гордост?
Не исках да взема оръжието. Но трябваше.
О, оръжието, оръжието. Не е заради оръжието, Голда.
Не е заради оръжието. Не точно.
Това ми показа веднъж завинаги,
че не съм подходящия човек за такова... съществуване.
Не мога да се справя с нещата около това.
Голда, не искам да прекарам остатъка от живота си
чувствайки се болнав и безполезен.
Къде ще отидеш?
Това зависи от теб.
Ако дойдеш с мен, ще остана в Палестина.
Ако ли не, ще се върна в Америка.
О, Голда. Знам, че не искаш да напуснеш кибуца.
Аз не исках да напусна Америка.
Ти ме помоли да променя мнението си.
Така че...
Може би този път, ти ще промениш мнението си.
Морис, скъпи.
Ако си тръгнеш, и аз тръгвам.
Няма нищо да се промени.
Наистина ми беше приятен техния престой.
Изчакай, моля те.
Искам да ти дам това.
Довиждане.
Ще ни липсвате. Чао.
И така, напуснахме кибуца
за което бях много недоволна.
И отидохме да живеем в Йерусалим.
И годините минаваха.
Морис стана счетоводител,
а аз станах майка на две деца.
Какви са техните имена?
Нашият син е Менахем,
а дъщеря ни е Сара.
Хареса ли ви Йерусалим?
Ами, Йерусалим е един прекрасен град.
Но заплатата на Морис беше ужасно ниска
и никога нямаше достатъчно пари, за да се изхранят децата.
Трябва да кажа, че тези години
бяха най-тежките години от живота ми.
Салаам Алейкум.
Алейкум Салаам.
О, не. Току-що чу всичко, което знам на арабски.
Колко е пилето днес?
Това, 60 пиастра. Специално за теб.
Дай ми...
парче за 20 пиастра.
Хубави портокали от Яфа. Много сочни.
Не, това е всичко, което ми трябва.
Това прави...
Един паунд и десет, моля.
Това са десет пиастра, и това е един паунд.
Това не е банкнота от един паунд.
Не, разбира се. Това е бон от кредитния съюз.
Аз не го приемам.
Всеки го приема. Съпругът ми работи за кредитния съюз...
и така им плащат половината от заплатата.
Госпожо, знам защо дойдохте при мен, вместо в еврейските магазини.
Защото им дължите пари, и няма да ви приемат вашия бон.
Виж, няма нужда да стоя тук и да бъда обиждана.
Имам две деца и без храна у дома си.
Взимал сте моят бон преди. Защо да не го приемеш сега?
Трябва да плащам с отстъпка да се отърва от него.
Виж, ще ти дам още десет пиастъра.
Това е всичко, което имам. Достатъчно ли е?
Не, госпожо.
Ще трябва да бъде. Нямам никаква храна за децата си.
Спри! Ще извикам полицията! Спри!
Здравей, Голда.
О, Боже мой. Ариел.
Как си?
Какво правиш тук? Ти също ли напусна кибуца?
Не, не. Нещо като даден назаем на Хистадрут.
О.
Аз съм в Йерусалим от година. И, ти как си?
О, добре съм.
И Морис?
Добре, добре. Вече няма малария.
А как е жена ти? Чух, че си се оженил.
Да. Да, за Габи. Спомняш си я от Мерхавия?
Да, спомням си Габи.
Тя е добре. И, къде работиш, Голда?
О, нещо като пенсионирана.
И не работиш?
Е, не бих нарекла отглеждането на две малки деца точно безделничене.
Не бих го нарекъл нещо много,
като се има предвид колко имаме нужда от способностите ти.
Какво става тук?
Добре, добре. Какъв точно е проблема, сър?
Няма проблем, сержант.
Добри човече, ще приемете ли тази банкнота от паунд,
в замяна на този нещастен бон на кредитния съюз?
С удоволствие, сър.
Добре, хайде. Всичко свърши. Хайде, дядо, изчезвай.
Г-жо. Г-жо.
Салам Алейкум.
Алейкум Салам.
Ти си роден дипломат.
Каква ще бъде тази работа? На непълно работно време?
Не, не. На пълно работно време.
Наистина ли мислиш, че може да се справиш с пълно работно време
с всичко останало?
Нямам друг избор. Това е работата.
Секретар на Съвета на жените.
Ариел сигурно е голям човек в Хистадрут
щом може да предложи нещо подобно.
Те се нуждаят от някой, който говори свободно английски.
Работата е в Тел Авив.
Хм.
Трябва да е със здрави нерви
да те уговаря за работа в Тел Авив, докато аз работя в Йерусалим.
Не му трябваше да ме убеждава много.
Приех работата, Морис.
Яж супата, докато е топла. - Няма значение супата.
Не би го казал ако знаеше, през какво преминах за да получа парче пиле за нея.
Голда. Какво смяташ да правиш? Да избягаш от мен? От децата си?
Разбира се, че не.
Децата ще дойдат с мен.
Кой ще се грижи за тях през целия ден, докато работиш?
Сестра ми ще помогне.
Майка ми и баща ми идват следващия месец.
Мога да получа добри детегледачки чрез Съвета на жените.
Значи всичко си нагласила. - Да.
А относно мен, Голда? Какво си нагласила за мен?
Работа в Тел Авив, веднага щом си намериш.
И междувременно?
Ще ни посещаваш през почивните дни.
О, Голда.
Кажи ми, че не е окончателно, Голда.
Кажи ми, че няма да вземеш решение, без поне да го обсъдим.
Не, достатъчно го обсъждах.
С кого?
Със себе си.
Колко още години трябва да захвърля
борейки се с магазинери?
Аз дойдох тук
да работя, и да изграждам родина.
Не чувствам, че правя това в момента.
Това е, което започнах да правя през целия си живот.
И нищо не ще ме спре
вече.
Трябваше да се върна в Америка
докато имах шанс.
Преди децата да се родят.
Морис, не го чувствай по този начин.
Моля те, дай шанс на нещата да потръгнат.
Заради всички нас.
Ще се опитам много усърдно да ги накарам да потръгнат.
Обещавам ти.
Това беше няколко години преди Голда да се реши
да се изправи пред провала на брака си.
Но от този момент
бракът си беше почти приключил.
Има такъв тип жена,
която не може да остави съпруга си и децата си
да ограничат нейните хоризонти.
Когато такава жена стане работеща майка
нейната вътрешна борба с вината
понякога е по-голяма отколкото може да понесе.
Спомням си, собствените си чувства
през цялото време докато моите деца растяха, и дори след това.
Чудех се:
"Какво ли чувстват към мен?"
"Какво всъщност таят в сърцата си?"
Защото няма съмнение, че ги пренебрегвам.
Въпреки, че се стараех да не съм далеч от тях и един допълнителен час.
И винаги им осигурявах способни и приятни хора да се грижат за тях.
Казвах си, че моите деца са облагодетелствани от майка,
способна да се развие като човек по собствения си път.
Опитвах се да убедя себе си, че всичко е наред.
Но имаше моменти, когато излизах
оставях децата си с непознат.
И те ме съзерцаваха с поглед. Укоряващ поглед.
"Моля те, не отивай. Остани с нас. "
Това изглеждаше достатъчно, да унищожи всичките ми доводи.
И мен заедно с тях.
През следващите десет години
докато австрийският ефрейтор дойде на власт
Голда се издигна в Хистадрут
до нивото на Изпълнителния комитет,
ръководен от политическия лидер Давид Бен-Гурион.
През май 1939 г.
по-малко от четири месеца преди да избухне II св. война
Великобритания издаде своята спорна "Бяла книга".
Правителството на Негово величество сега декларира недвусмислено,
че не е част от тяхната политика,
че Палестина трябва да стане еврейска държава!
Как може Англия просто да унищожи своята "Декларация Балфур"?
Обещанието да се създаде еврейска родина тук.
Може да се каже, че го правят заради арабски петрол.
Или може да потърсите други причини.
Но не забравяйте да се върнете на петрола.
"От сега нататък покупките на земя от евреи ще бъде ограничено до 5% от Палестина.
Еврейската имиграция, ограничена до 50,000 на година за следващите 5 години. "
И след тези 5 години?
Няма да се разрешава еврейска имиграция, освен ако арабите не са съгласни с това.
Невероятно.
Бог знае какво планира онзи лунатик в Германия
за всички европейски евреи.
Това е техният последен шанс да избягат.
Единствената им надежда е да дойдат тук.
И това е момента, който британското правителство избра
да им тръшне вратата пред лицата им.
Ами, ние трябва да се борим с това, както можем.
Да се борим с британците?
Точно така.
Проблемът с това е:
Когато войната избухне, британците ще бъдат на нашата страна, воюващи с Хитлер.
Ние ще се борим срещу "Бялата книга"
все едно го няма Хитлер.
И ще се борим срещу Хитлер
все едно я няма "Бялата книга".
Да се бориш с Хитлер все едно я нямаше "Бялата книга"
означаваше сътрудничество с британските войници:
Осигурявайки еврейски парашутисти за мисии в окупирана Европа.
Обучение на толкова еврейски войници, колкото британците позволят.
Продължавайте напред. Добри момчета.
И дръжте тези задниците по ниско!
При обучението на кадри,
имената на двама войници ще станат световно известни:
Орд Уингейт, британски офицер
и Моше Даян от Хагана.
Даян, стреляй по-ниско.
По-ниско, сър?
Искам да почувстват бриз от тези куршуми.
Капитан Уингейт, те идват съвсем близо в момента.
Без страх. Няма вероятност да уцелиш твоите хора.
Как така, сър?
Господ се бори
за децата на Израел!
Запознат ли си с книгата на Исус Навиев, глава десета?
"Тогава говори Исус: Застани слънце, над Гаваон... "
"И слънцето застана, и луната спря,
догдето людете отмъстиха върху враговете си.
Такъв ден не е имало ни по-преди ни после.
Защото Господ воюваше за Израиля. "
Дали цитирах правилно?
Цитирахте правилно, сър.
Тогава предлагам вие евреите да се доверите на Господ
и днес така, както сте го направили по време на Исус Навиев.
Дори по-добре ще го направим.
Тогава бъди така добър, да снижиш стрелбата си.
Да, сър!
Сега, ситуацията в Северна Африка, е следната:
Германците заплашват да се понесат през Египет,
да превземат Кайро, и да завладеят Палестина.
Ето защо нашето началство
реши да се обучи еврейски контингент.
Но те казват, че ще обучат само 500 мъже.
Как може 500 да спрат танкова дивизия?
Целта е да ги формираме в сапьорни екипи.
Да взривяват мостове, и така нататък.
Разбирам.
Кажи ми, капитан Уингейт.
Смяташ ли, че германците ще стигнат до тук?
Сигурен съм, че няма.
Дори само заради удълженото разстояние за доставки.
Те ще бъдат спрени на достатъчно разстояние от тук.
Ако това се случи, какво ще стане с нашата система за обучение?
Ха, това е лесно.
Началството ще спре да обучава евреи
дяволски по-бързо, отколкото е започнало.
Прости моя език.
Капитан Уингейт, вие трябва да обучавате 500 мъже
така че, естествено, ще тренирате само 500.
Но може да бъде
500 в момента.
И след това още 500.
Това определено е прекрасно.
Няма да имате против?
Г-жа Майерсън, няма да бъда тук още много.
Командироват ме в Бирма.
Затова, докато съм все още в земята на Израел
считам за свой дълг да помогна на децата на Израел
да се възползват от възможността, която Бог им е дал.
Прекрасно!
Да се бориш срещу "Бялата книга" все едно го няма Хитлер,
означаваше да се вкарват имигрантите в Палестина
под обстрела на британските разрушители.
Имаме идващ плавателен съд. Делос.
Кажи да си променят курса.
Тук патрулира британски разрушител.
Делос, нали?
Гръцки кораб?
Би трябвало да е кораб.
Това е междуостровен ферибот.
Аз ще им го занеса.
Тогава кажи на Шуламит да дойде и да яде. Детето изглежда бледо.
А ти какво си? Артелчик за цялата Хагана?
Тя каза, че трябва да отидеш и да ядеш.
Тя каза: "Детето изглежда бледо".
Не мога да ям, докато не дойде смяната.
Тогава аз ще те сменя, бледо дете.
Дай ми автомата.
Много хубаво, трябва да кажа.
О, харесва ти как приготвям "тхина"?
Вашата "тхина" също е хубава. Говорех за г-н Ариел.
Каква е вашата тайна?
Слагам малко лют червен пипер.
И каква е тайната за вас и г-н Ариел?
Хайде, Голда. Всички говорят за вас двамата.
Нека говорят. Какво лошо има?
Знаеш старата поговорка на идиш:
"Mein neshume ist nicht a roch schinka ".
Не разбирам.
О, извинявай. Забравих, че "сабрите", не си правят труда да научат идиш.
Груб превод:
"Човек не е от желязо. "
През април 1945 г.
германските концентрационни лагери
бяха освободени от победоносните съюзнически войници,
които никога не ще могат да забравят
ужасът от това, което видяха.
Когато някои от оцелелите
се опитваха да влязат в Палестина през морето
бяха прихващани от британците
и настанявани в лагери, като този на остров Кипър.
Кога идеята за независима еврейска държава
се промени от далечна мечта до непосредствена нужда?
Това беше, когато ние евреите от земята на Израел,
общност от 600,000...
бяхме безпомощни, за да спасим собствените си хора
заради политиката на чужда окупационна сила.
Тогава научихме,
че трябва да вземем бъдещето си в свои ръце.
Говоря само за много малките деца.
Колко малки?
На възраст под една година.
Лекарите казват, че повечето от тях няма да преживеят зимата в този лагер.
Няма ли някакъв начин, те да получат приоритет
да заминат от Кипър и да дойдат в Палестина?
Британското външно министерство държи много на правилата си.
И правилото в този лагер е: Който първи е влязъл, първи ще излезе
О, сър Стюарт, ние с Вас сме имали много делови отношения в Йерусалим.
По мое мнение, вие сте твърде свестен,
че да оставите деца да умират заради такова правило.
Знаех срещу какво се изправям,
когато чух, че г-н Бен-Гурион изпраща вас.
Вие сте страхотен човек, г-жа Майерсън.
Предупреждавам Ви, само тези много малки деца.
И техните родители. Ако имат останали живи родители.
Не може да ги разделите, естествено.
Естествено.
Но разбирате,
че това трябва да се извърши в рамките на редовната месечна квота за имиграция.
Бройката излизаща от реда ще трябва да се извади.
И тези, които чакат своя ред,
ще трябва да се съгласят да оставят другите да ги изпреварят на опашката.
Имам уговорка да говоря с някои от лидерите.
Сега знаете защо Бен-Гурион ми повери тази работа.
Защо?
Никой друг не би се заел.
Една година, аз гния на това място!
Една цяла година!
Искаш да кажеш, че някой, който е дошъл миналата седмица трябва да замине преди мен?
Не, казвам за детето, да.
Аз съм болна. Ако остана още дълго, ще умра тук.
Не, не. Ние се опитваме да ви измъкнем всички.
Но... първо децата.
Моля ви.
Разбирам, за децата...
Но родителите им не означават нищо за мен.
Децата не означават нищо за мен.
Никога няма да имам.
Искате ли да видите какво е татуирано на ръката ми?
Аз съм в списъка за следващия месец.
И вие ме молите да изчакам още една година?
Не, не. Няма да бъде толкова дълго.
Колко дълго? Колко дълго?
Може да бъде завинаги.
Не. Не, защо?
Казват, че скоро британците ще спрат да ни изпращат в Палестина като цяло.
Не!
Тишина, моля. Тишина!
Ние сме хора! Не животни!
Все още сме хора.
Скъпа мои госпожо от Обетованата земя,
всеки заловен кораб е отделен лагер тук.
Всеки лагер си има свой собствен комитет.
Ние не сме упълномощени да решаваме за другите.
Би ли било възможно да се свика заседание с всички комитети?
Бих могла да кажа, че децата са бъдещето на всяка страна.
Но нека да говорим за настоящето.
Еврейските деца в Палестина,
сабрите,
са едно чудо.
Как би ми се искало да сте ги виждали по плажовете,
когато посрещат корабите успели да преминат.
Тези младежи:
Шестнадесет, седемнадесетгодишни момчета и момичета,
без спомени за преследване.
Без да са преживели страданието.
Да рискуват живота си, да скочат във вълните и да пренесат...
Всъщност пренасят еврейските имигранти до брега.
Някои от оцелелите ми казаха,
че са се разплакали за първи път.
След всичко, през което са преминали,
това ги накарало да се просълзят.
Знам, че ако бяхте видели тези наши благословени деца,
щяхте да искате всяко дете тук,
да има шанса
да израсне като тях:
Изправени, уверени, силни
и чисти като слънцето на Палестина.
Шалом.
О, какви красиви цветя!
Благодаря. Благодаря. Откъде ги намерихте?
Ние ги направихме. Нашата учителка от земята на Израел
ни показа как.
О, знаете ли
в земята на Израел, толкова обичаме цветята.
На масата за Шабат
може да има свещи, може би не.
И може би не толкова много за ядене.
Но винаги има цветя.
Така ли изглеждат цветята? Никога не съм виждала истински.
Никога не си виждала цвете?
Не.
Мили Боже.
Г-жа Майерсън.
Е, ние гласувахме.
И?
И, с голямо мнозинство...
Децата могат да отидат първи.
Скъпи приятелю,
благодаря ти.
Г-жа Майерсън.
Не трябва да плачете.
Може да бъдете много горда от вашия народ.
Не им е останало нищо на света, освен място в списъка
и те се отказват в полза на другите.
Това се дължи на безкрайната вяра на човека, г-жа Майерсън.
Защо трябва да плачете?
Аз плача за децата,
който никога не са виждали цвете.
На 29-ти ноември, 1947г.
ООН гласува по препоръка на собствената си комисия
Палестина да се раздели
на арабска държава, и на еврейска държава,
а Йерусалим интернационализиран.
Еврейска държава без Йерусалим?
Едва ли бихме могли да си го представим.
И имаше други неща, които усещахме за грешни.
Но ние приехме този план за разделяне.
Всички бяхме залепени за радиото, разбира се
следейки гласуването на ООН с молив и хартия:
Да, не, да, не.
Десет страни, включително Великобритания, се въздържаха.
Тринадесет, включително всички арабски страни, бяха против.
Тридесет и три, включително Съединените щати
гласуваха в полза.
Считано от полунощ местно време
имаме право да бъдем държава.
От името на Еврейската агенция
искам да кажа нещо на нашите арабски съседи:
Водихте вашата битка срещу нас в Обединените нации.
По-голямата част от страните в света смятат, че така трябва да бъде.
Не е това, което искахте. Не е това, което ние искахме.
Това е компромис.
Но...
сега ние ви казваме:
Еврейската държава може да бъде от голяма полза
за всички в Близкия изток.
Ние протягаме нашата ръка към вас.
Нека живеем заедно...
в приятелство...
и в мир.
Голда, мисля, че трябва да спреш да танцуваш.
Не, сега му е времето за танцуване.
Утре, може да не го чувстваме така.
Все пак мисля, че трябва да спреш да танцуваш.
Има някой, който иска да те види.
Морис. Морис, скъпи. Как си?
Как трябва да бъда? Аз съм пиян.
Ти? Глупости.
Цялата страна е пияна от щастие.
И ти, Голда.
Ти трябва да си най-щастливата, защото работи толкова усилено за това.
Това е, което дойдох да ти кажа.
Колко мило от твоя страна, Морис.
Оценявам го много.
Ами...
Няма да те отнемам от приятелите ти.
Не, не, моля те. Виждам те толкова рядко вече.
Голда, знаеш, че когато взе решението си
мислех, че грешиш.
Но от гледна точка на днешния ден, то беше правилно.
Благодаря. Наистина благодаря за това, Морис
защото мисля, че за решението ми, толкова много пъти.
Всеки ден не е днес.
Искаш да кажеш, че има дни, когато би могло да има съмнения?
Миналата неделя, например. Концерта на Менахем.
Ти знаеше за него?
Помислих си, имайки предвид колко си заета, и колко пътуваш..
Знаех, но не успях.
Мисля, че Менахем го разбира.
Казах му.
Всеки му казва.
Какво му казва?
С неговата майка, страната е на първо място.
Ти отиде на концерта, разбира се.
Разбира се.
Е, как мина?
Той свири на чело съвсем малко по-добре от...
Пабло Казалс.
О, Морис.
Кажи ми, чувала ли си нещо за Сара напоследък?
Опитах се по телефона, но този кибуц е толкова далеч в Негев, не мога да се свържа.
Имам същия проблем. Така че отидох да я видя преди две седмици.
Ти отиде... отиде там?
Чух от приятели, че Сара не се чувства добре.
Бях уплашена да не е проблема с бъбреците.
Да.
Исках да я взема и да я заведа в Йерусалим в болницата "Хадаса".
Но лекарите от кибуца са сигурни, че не е нищо сериозно.
О, благодаря на Бога.
Голда.
Наистина си изминала целия път до там?
Защо си толкова изненадан?
Много хора биха се изненадали да разберат това.
Много хора, за които не ме интересува.
Добре.
Морис...
Всичко наред ли е с теб? Има ли нещо?
Всичко е наред. Добре е.
Не може да бъде по-добре.
Довиждане, Голда.
Ох.
Почти забравих.
Основното нещо, което дойдох да ти кажа.
Чух те по радиото.
Ти си прекрасна, Голда.
Чудесна реч.
Декември, 1947г.
През шестте месеца преди Израел да стане държава,
арабски партизани атакуваха цивилното население по цяла Палестина.
Те игнорираха плана за разделяне на ООН,
който призоваваше за преходен период,
преди британските сили да се изтеглят.
Разтревожени от тази криза, привикахме двамата ни най-висши военни
за тяхната оценка на ситуацията:
Игал Ядин, шеф на операциите
и Израел Галили, командирът на Хагана.
И така, какво е положението?
Можем да сме сигурни само за две неща.
Първо: На 15 май
британците ще се изтеглят.
Второ: Арабите ще нахлуят.
Каква е сегашната сила на Хагана?
Сто хиляди дееспособни войници.
Включително жените.
А от другата страна?
Четиристотин хиляди арабски войници.
Четири към едно.
Редовните армии на Египет, Сирия,
Ливан, Ирак,
и Трансйордания, ако крал Абдула последва Арабската лига.
Там е най-неприятната част от проблема:
Армията на Абдула е Арабският легион,
британски обучен от Джон Багот Глъб.
Струва колкото всички останали армии, взети заедно.
Ако Абдула се намеси
може да бъде катастрофа.
Е, по един или друг начин
каква е вашата прогноза?
Не можем да правим каквито и да било твърди прогнози.
Молим за вашето професионално мнение.
Можем да бъдем и честни.
Казваме, че Хагана е 100,000
но колко са адекватно обучени?
Десет хиляди.
Вие питате за професионално мнение.
Но каква е истинската ми професия?
Археология.
Но добре.
По мое мнение, имаме толкова шанс да спечелим,
колкото да загубим.
Петдесет на петдесет.
Можеше да е по-зле.
За твоята бележка:
Не исках да го обсъждаме пред другите.
Защо мислят, че Трансйордания ще последва Арабската лига?
Крал Абдула лично ме увери, че няма да атакува.
Последните данни от разузнаването казват обратното.
Не мога да повярвам.
Е, да видим дали Абдула ще се срещне отново с мен на границата.
Не, той не ще. Направих запитвания.
Знаеш нашият арабски експерт, Езра Данин?
Да.
Данин казва, че Абдула ще те приеме, но не на границата.
Този път, трябва да отидеш при него. В неговата столица.
Ще отида там. Ще отида в Аман.
Рисковано е.
Не бих позволил да го направиш
освен ако някак си...
Бог знае как...
Ако можеш да задържиш Абдула извън войната
това може да ни спаси.
Кога мога да отида?
Веднага щом получим самолет.
Понякога хората питат дали бях нервна
да летя с тези малки, двуместни самолети.
Особено в онези дни,
когато не можехме подходящо да обслужваме двигателите.
Не мисля, че бях много нервна.
Бях твърде притеснена дали ще успея
да свърша работите, за които бях изпратена.
Друга причина беше: Мога обикновено да кажа,
че пилотът беше достатъчно нервен и за двама ни.
Как си, Данин? - Загрижен.
Имаме три часа път с кола до Аман,
повечето от тях в арабски територии.
Ще бъдем спирани на пропускателни пунктове, контролирани от Арабския легион.
Не са взети мерки с тези войници.
Абдула не иска да знаят, че той приема еврейски гост.
Сигурна ли си, че трябва да поемеш такъв риск?
Данин, ако това би спасило живота дори на един еврейски войник
бих отишла пеша до Аман.
О, аз не говоря арабски. Какво да правя с това?
Последното нещо на света, което би си помислила:
Да мълчиш.
Първия контролно-пропускателен пункт.
И ако ме попитат някакви въпроси?
Мюсюлманската жена в присъствието на съпруга й,
не е вероятно да я питат нещо.
Аха.
Арабските жени не пушат ли?
Не и американски цигари.
Шалом.
Салаам, госпожо.
Салаам Алейкум.
Благодаря.
И какво друго мога да направя за вас, г-жа Майерсън?
Вече казах с една дума това, за което дойдох тук:
Шалом.
Мир. Това е всичко, което искаме.
Мирът е всичко, което искам.
Моля.
Благодаря.
Ваше величество,
последният път, когато се срещнахме
говорихме за това, което смятате за ролята на евреите
в схемата на нещата.
Да.
Вярвам с цялото си сърце,
че Бог е разпръснал евреите по целия западен свят
с цел.
Неговата божествена цел
е да абсорбирате западните знания и напредък,
след това да се върнете в Близкия изток и да го споделите с нас
вашите събратя семити.
Казахте, че винаги ще бъдете наш приятел.
Че никога няма да се присъедините към някоя атака срещу нас.
Аз все още съм ваш приятел.
В последните месеци чухме,
че сте под натиск да се присъедините към тези,
които възнамеряват да ни нападнат.
Аз винаги сам под натиск.
Изпратих Ви бележка.
И никога не съм забравила отговора Ви.
Казахте: "Госпожо аз съм бедуин, и бедуина винаги държи на думата си!
Аз също съм крал, и кралят трябва да държи на думата си.
Но над всичко това
никога не нарушавам обещание дадено на жена."
Какво е състоянието на това обещание сега?
Защо вашият народ изпраща жена, да преговаря с мен? Това е обидно.
Ваше величество, тя е ръководител на нашия отдел за политически действия.
Защо давате такава важна позиция на жена?
Евреите, по традиция, не са давали много по-голяма почит на жените от мюсюлманите.
Може би това е част от прогреса, заради който Ваше Величество счита,
сме били разпръснати по целия западен свят да усвоим.
Иншаллах. По волята на Бог.
Иншаллах.
Тогава предполагам, трябва да приема това.
Моя уважаема г-жо,
когато направих това обещание, бях сам.
Сега съм един от пет.
Вече не мога да взимам решенията сам.
Това може да спомогне да продължи вашата независимост.
Докато има мир,
ще спазваме границите, определени от ООН
включително международния контрол над Йерусалим.
Ние приехме всичко това.
Но ако бъдем атакувани, ние трябва да се борим.
Тогава всичко приключва.
Ще завземем всяка територия, която можем за да подобрим нашата позиция.
С пет страни срещу вас
не виждам как ще завземете много територия.
Не знаете как се е увеличила нашата сила
през последните месеци.
Разбрах, че имате дъщеря, живееща в един кибуц в Негев.
Ревивим?
Да.
Така се случи, че знам, че е директно на пътя
по плана за атака на египетската армия.
Трябва да отведете дъщеря си до някое безопасно място.
Оценявам, че ми казвате това. Наистина.
Но повечето млади хора от Ревивим, също имат майки.
И ако всички майки отведат техните деца,
кой ще спре египтяните?
Приемам това.
Вашите деца ще изпълнят задълженията си, а пък аз своите.
И резултатът ще бъде много кръвопролития и разрушения.
Което ще бъде толкова лесно да се избегне.
Само ми кажете как.
Не провъзгласявайте вашата държава.
Не сега. Защо толкова бързате?
Чакахме 2000 години.
Не бих нарекла това бързане.
Е, и това го приемам.
Е, защо не почакате още няколко години?
Ето моето предложение:
Аз ще взема цялата Палестина.
Евреите могат да продължат да живеят там под моето покровителство.
Вие ще бъдете представени в моя парламент.
Ще се погрижа много добре за вас.
Вие имате обещанието ми. Защо не му вярвате?
Обещанията вече не са достатъчно добри за нас.
Това е единственият начин, по който мога да ви помогна.
Защо сте толкова упорити, да ми отказвате?
Защото трябва да имаме собствена държава
и сега му е времето.
Ако единственият начин да я получим е да отидем на война,
ще отидем на война.
И ще ви победим.
До гуша ми дойде!
Ако има война, то ще е по нейна вина!
Нейна вина!
Защото тя е упорита,
арогантна
проклета жена.
Ваше величество,
да предположим, че беше грешка да ме изпратят тук.
Ще бъде ли полезно да се срещнете с Давид Бен-Гурион?
Не съвсем.
Ако г-н Бен-Гурион обяви, че е направил мир с мен,
той ще бъде приветстван като герой.
Ако аз трябва да обява, че съм сключил мир с него,
ще бъда убит.
По-малко от четири години по-късно,
крал Абдула бе застрелян от арабски убиец.
По това време си мислех: Мили Боже, какво щеше да се случи с нас,
ако бяхме малцинство в арабска страна под негово покровителство.
Но през тази нощ, можех да мисля само за Арабския легион,
присъединяващ се към четири други армии срещу нас.
Легионът имаше танкове.
През цялото дълго, опасно пътешествие обратно
си казвах:
"Провалих се. Ще има война."
следва продължение...
Някои сцени от "Жената на име Голда", част II
С настоящето провъзгласяваме
създаването на еврейската държава
наричаща се Израел.
Ще платим за раждането на нашата нация с кръвта ни.
Знаеш ли, когато ме попитаха как бих могъл да направя жена за мой външен министър.
казах: "Голда е най-подходящият човек в моя кабинет. "
След развода, би ли се омъжила за мен?
О, и двамата имаме толкова важна работа.
Г-жа Меир, бихте ли поели поста министър-председател?
Дори не знам за какво говорите.
Никой ли не мисли, че трябва да мобилизираме запасняците?
Дали това е защото никой не иска да разстрои страната три дни преди Йом Кипур?
Ние обвиняваме вас за войната. Трябва да подадете оставка. И той също!
Радвам се, че дойдохте.
Аз също се радвам.
Много се радвам, че дойдох.
Така че нека Ви попитам:
Какво Ви забави толкова?
Translation ZALMEN BEHAR