- Raz, dva. - Raz, dva.
Jdi na to. Hoď to pořádně.
Špatně.
No tak, znovu. Flákni s tím!
Špatně.
Dobrý.
Špatně.
Co děláš? Zvedni to a házej!
Počkej, Jong-mi. Zkus to druhou stranou.
Otoč to.
Tak jo. Jdeme na to.
Správně.
Super.
- Jo! Hezký! - Dokázalas to!
- Pěkný. Jdeme. - Díky bohu!
Připravit, můžeme!
Nemůžu se dívat. Jsem pak nervózní.
Tak jo.
Šup.
- Promiňte! - To nic.
Tak jo, jdeme pro to.
Dobře, teď půjdeme pozpátku.
Když půjdeme takhle pozpátku, tak si ušetříme čas.
Pozpátku jsou ještě rychlejší.
Tak dobře.
Jde se na to. Prosím.
Hele, Jong-siku.
Představ si, že ten šutr je obličej toho švindlíře, co tě podvedl.
Ten hajzl mi zničil život!
Správně.
Hustý!
Zvládnou to.
Bábo jedna! Co to děláš...
Říkala jsi, že jsi za korejské války hrávala kong-gi s kulkami.
Mami, představ si,
že ten kamínek je ksicht tátovy milenky.
Prohnilá štětka!
- Správně. - Dokázala to!
Tati!
Tak jo. Připravení?
Rychle! Raz, dva!
Nejdřív to musíte omotat kolem osy.
Já vím.
Nesledujte čas. Stíháme to.
Určitě jste to už někdy dělala?
Nemluv na mě.
Hlavně klid.
- Hlavně klid. - Ať drží hubu!
Bože, trvá jim to moc dlouho.
Měla by to dělat takhle...
Drazí bohové země a nebes, smilujte se nade mnou.
Drazí bohové země a nebes, smilujte se. Drazí...
Bohové země a nebes nás opustili.
- Úplně zešílela. - To není možný.
Opustili nás.
Já tady umřu?
Seberte se.
Všichni tu umřeme...
Jestli to vzdáš, tak tě zabiju dřív než ti tví bohové.
Dělej!
Rychle!
Správně.
- Běžte! - Do toho!
- Rychle. - Raz, dva!
Rychle!
S hakisákem čegi si musíte kopnout pětkrát.
Nedívejte se na mě.
- Cože? - Prosím.
- No dobře. - A vy taky.
Nedívejte se! Všichni se otočte!
Raz.
Dva.
Tři.
Čtyři.
- Pět! - Pět!
Správně.
HRA NA OLIHEŇ 2
JEŠTĚ JEDNOU
Ty kreténe!
...dva, tři, čtyři, pět!
Raz, dva, tři, čtyři, pět!
Poslední týmy, připravte se.
Je trochu smutný, že nemáme publikum, co?
Bojíš se?
Ne, pane!
Když se nikdo nedívá, bude větší klid a bude se nám líp soustředit.
Hej!
Uvidíme se v cíli! Vítězství za každou cenu!
Jo! Brzo se tam setkáme!
- Jo, díky! - Budeme tam na vás čekat!
- Jo! - Hodně štěstí!
Tak jo, připravíme se.
Věřím vám.
A navíc máme v týmu předchozího vítěze.
Jsme tu.
- Správně. - Dokázalas to!
Připravit, jdeme!
Tak jo.
Dáte to napoprvé! Věřím vám!
V baseballu jsem měl možná pomalý nadhozy,
ale vždycky mířily do zóny.
- Jo! - Správně.
Připravit, jdeme!
Věděl jsem, že to dokážete!
Zůstaňte v klidu!
Tak jo.
De-ho, hlavně buď v klidu. I když to pokazíš...
Správně.
To bylo úžasný! De-ho, chlapče můj!
- Pojďte, jdeme dál. - Pojďme!
Připravit, jdeme!
Ještě máme hromadu času!
Jsi těhotná, tak opatrně.
Nemusíš spěchat. Hlavně v klidu.
Možná to všechno zvládneme na první pokus.
Nevadí, máme dost času. Jdeme pro to. Připravit, můžeme.
Bez chyb by to byla nuda.
Přesně tak. Chybami se přece člověk učí.
A teď pozpátku. Jdeme.
- Bože. - Tak jo.
Je to v pohodě. Hlavně buď v klidu.
S dovolením.
Špatně.
- Promiňte. - Ne, to...
Jdeme pro to. Pojďte.
Vážně jsi to jako malej hrával?
Hodit to za sebe je docela umění.
Vstávej. Dáváš si pauzu, nebo co?
A teď dopředu. Připravit, jdeme!
Počkejte.
Připravím si to.
Proč mi to nejde, sakra?
Zůstaň v klidu, jo?
Nespěchej. Ne!
- Ty vole! - Špatně.
- Ještě máme čas... - Co to se mnou sakra je?
Ty pitomče jeden! Seš pěknej idiot!
Nikdo tě neobviňuje!
Jasný? Zhluboka se nadechni, jo?
Zkus si vzpomenout na časy, kdy tě to bavilo hrát.
Zhluboka se nadechni.
Zhluboka se nadechni a uklidni se.
Všechno je v pohodě.
A nespěchej, jo? Zůstaň v klidu.
Tak dobře.
Pojďme! Připravit, jdeme!
Jak jsi na tom?
Jsi v pohodě?
Tak jo, uhněte.
Raz, dva, tři, čtyři...
Dokázals to!
- Správně. - Jdeme!
Připravit, jdeme!
Raz, dva! Rychle!
Už tam budeme!
- Dokázali jsme to! - Dobrá práce!
Následující hráči byli vyřazeni.
Hráči 135, 239,
263, 415...
Do prdele. Zvládlo to až moc lidí.
Hele.
Kolik tak může zbývat lidí?
Co?
Kolik švábů tu podle tebe zůstalo?
Asi tak 200.
Jak to víš? Seš snad nějaká umělá inteligence?
Běž je spočítat.
Teď?
- No dobře. - Jo.
Proč bys je počítal? Blázníš?
Brzy nám to řeknou ti maskovaní dozorci.
Sklapni, čubko.
Stop it.
- Jak že se jmenuješ? - Min-su.
A kolik ti je?
Je mi 27.
Takže ses narodil v roce 1997. Proč děláš, jako by to byl tvůj šéf?
Jste stejně staří.
- Nemám pravdu, Nam-su? - Jsem Nam-gju.
- Jo, Nam-gju. No nemám pravdu? - Máš.
Jste stejně staří. Buďte kámoši.
Bude nám to pak v týmu líp fungovat, jasný?
Kolik je ti?
Jsem ročník 1998.
A tobě?
Ročník 1996.
Teď máme jasno.
Kjong-su je nejmladší, vy jste stejně staří a ona je starší.
Tak se podle toho chovej.
Jasný?
Slečno Hjon-džu.
Můžu se vás na něco zeptat?
Ano?
Jak jste věděla, že bude jednodušší obrátit ttakdži pomocí druhé strany?
Jako malá jsem hrávala ttakdži s kamarády.
A to byla moje tajná zbraň.
Aha.
A můžu se vás taky na něco zeptat?
Ano.
Když jste hrála čegi, proč jste nechtěla, abychom se dívali?
No...
To proto, že...
Stydíte se?
O to nejde. Jde o to, že ještě nejsem dokončená.
Jak to myslíte?
Mami, přestaň se vyptávat. Moc vyzvídáš.
To nevadí.
Ještě mě čeká několik procedur.
Prostě jsem nechtěla, aby na mě lidi zírali.
Jaké procedury?
Aha, takže díky tomu máte i tohle?
Já si říkala, že jsou nějak velké...
Prosím tě, mami! Moc se omlouvám.
Cože? Přežili ještě další?
To je tým toho cvoka.
Sakra. To těch peněz do výhry moc nepřibyde.
- Ta mladá dívka to zvládla. - Kdo?
Ta drobná slečna.
Nevypadá to, že nás vidí rádi.
Tamta paní má srdce ze zlata.
Ach jo, chybí mi máma.
Všechna práce je pro dnešek hotová.
Všichni vojáci ať se prosím vrátí na své ubikace.
Čekal jsem, že budeš nějakej exot, ale nevypadáš vůbec špatně.
Severokorejky jsou hezký.
Co to má bejt? Porušujete pravidla.
Nasrat na pravidla.
Neměla ses do toho plést, když nám nepomůžeš.
Tohle nahlásím.
A komu jako? Veliteli?
Jak dlouho myslíš, že tě bude ochraňovat?
Už se na tebe vykašlal.
Mám ti to vysvětlit polopatě?
Víš, v jaký seš situaci?
Kurva. Zasraná komunistko.
Mám ti znetvořit ksicht?
Nebo ti uřízneme prst, abys už nemohla mačkat spoušť?
Poslední varování.
Jestli se nám do toho ještě budeš plést,
tak ti uříznu všechny prsty a hodím je do pece.
A trochu si s tebou užiju.
Omlouvám se vám za tu hru.
To je v pohodě.
To nevadí.
Bez tebe bych ten poslední kop nezvládl.
Hráčko 222, seš v pořádku?
Jo.
Děkuju, že jste mě vzali do týmu.
Úplně se do toho ttakdži opřela a obrátila ho hned napoprvý.
To bylo něco.
Vedla si skvěle, i když je těhotná.
Měli jsme štěstí, že se k nám přidala.
A co teprv vy a hod oblázkem? Trefil jste to jednou ranou!
A to ještě spodním nadhozem! Bum!
Byl jste jako Kim Pjong-hjon.
A ty snad celej život hraješ jen kong-gi.
Ruka ti lítala jak v nějakým bojovým filmu!
Jsem jediný syn za dvě generace. Máma mě nechala hrát si jen se sestrami.
A to nechali svého drahého syna jít k mariňákům?
To byl otcův nápad. Chtěl, aby se ze mě stal pořádnej chlap.
Bojoval totiž ve válce ve Vietnamu.
- To bude skvělý chlap. - Jo.
Byl taky u mariňáků?
Jo, no... Omluvíte mě na chvíli?
Hele, možná bychom měli vědět, jak se všichni jmenujeme.
Pořád neznám vaše jména, pánové. Ani vaše, slečno.
Já začnu. Jsem Kang De-ho.
„De“ znamená velký a „ho“ je tygr.
„Velký tygr.“ Super jméno.
Já jsem Pak Čong-be.
„Poctivý“ a „dvakrát“.
Rodiče chtěli, abych byl dvakrát tak poctivý.
Já se jmenuju Kim Čun-hi.
Ale nevím, co to znamená.
Čun-hi. Až se odsud dostaneš, běž ihned k doktorovi.
Prožíváš tu hodně stresu. Musíš se nechat vyšetřit.
Dobře.
Já jsem O Jong-il.
- Jong-il? - Ano.
Jong-il zní jako moje číslo, nula jedna.
To nezapomenete.
To je pravda! Vaše jméno je vaše číslo.
A co ty, Ki-hune? Jaký máš příjmení?
Jmenuju se Song Ki-hun.
- Aha. - Song Ki-hun.
„Song“ doslova znamená příjmení.
Gratulujeme všem ke zvládnutí druhé hry.
Zde jsou výsledky druhé hry.
Ve druhé hře bylo vyřazeno 110 hráčů.
Celková výhra nyní činí 20,1 miliardy wonů.
Jelikož zbývá 255 hráčů,
podíl každého z vás je 78 823 530 wonů.
Počkat, cože?
Pořád je to pod 100 milionů? Není to ani 80 milionů.
Zemřelo jen 110 lidí? To je všechno?
Spočítali jste je správně?
To je všechno? Ale vždyť jste jich postříleli tolik!
- Bylo jich víc! - Přepočítejte to!
Kurva. Dvakrát málem umřu a dostanu tak málo?
Víc dostanu i za to, když se někým nechám zmlátit.
Naprosto chápu vaše zklamání.
Nicméně tady vždycky máte možnost chopit se nové příležitosti.
Nyní budete hlasovat o tom, zda mají hry pokračovat.
Jestli budou hry pokračovat a výhra se zvýší, nebo jestli budou ukončeny,
je teď čistě na vás.
Využijte prosím
svého práva na svobodnou volbu.
- Jong-siku. - No?
Když dnes půjdeme domů,
udělám guláš s kimchi.
Se spoustou vepřového, že?
Najednou mám hlad.
Hele, nepotkali jsme se tady jen tak náhodou.
Jestli se odsud dostaneme, chtěla bych vás k nám pozvat na jídlo.
Dáme si vepřové na grilu.
Nevadilo by vám to?
Samozřejmě, že ne!
Máme sice malý byt, ale čtyři se tam najíme.
Můžete si tam i lehnout a přespat.
Slečno Hjon-džu, přijdete taky?
Mimochodem, kde všichni bydlíte?
My bydlíme v Pongčchon-dongu.
Fakt? Já bydlím v Sillim-dongu.
No teda, to jsme skoro sousedi!
A co vy, Hjon-džu? Bydlíte v Soulu?
Jsem z Kwangmjongu.
No to je autobusem jenom 30 minut!
Jsem překvapená, jak blízko bydlíme.
Asi je mezi námi nějaké zvláštní spojení. To je úžasné.
Neboj. Taky už chci skončit.
Měl bych jít za manželkou do nemocnice.
Tentokrát se odsud určitě dostaneme.
Do háje.
Mariňák by měl strategizovat a vědět, kdy ustoupit.
Není to tak, bratře?
To máš pravdu.
Mariňáci nejsou neporazitelní. Měli bychom odsud vypadnout.
Musíme ty hry ukončit.
Až se odsud dostaneme, pomůžu vám.
Věřte mi prosím a hlasujte se mnou.
Hele, pojďme ještě udělat mariňáckej pokřik.
- Vítězství za každou cenu! - Vítězství!
Tentokrát hlasování začne hráčem 001.
Hráči 001, můžete hlasovat.
Hráč 006.
Hráč 007.
Promiňte.
Jong-siku.
Ať tě nenapadne žádná pitomost.
Společně dostaneme přes 150 milionů.
Splatíme tím tvůj dluh
a za zbytek si otevřeme zelinářství nebo něco takového, jo?
Dělejte! Děláte nějakej pitomej rituál?
Sklapni!
Nezraď nás.
Co?
- Tohle. - Hráč 048.
Všichni jsme se shodli, že dáme ještě jednu hru, ne?
Jo.
Hráč 125.
Hráč 126.
Promiňte.
Poslouchejte!
Zbláznili jste se?
Pořád chcete pokračovat i po tom, co jste viděli tolik lidí umřít?
Jak víte, že neumřete v další hře?
Musíme přestat, jinak všichni zemřeme!
Vzpamatujte se a odejděte s penězi, co máte.
Musíte přežít, abyste mohli dělat cokoli jinýho.
Co máme asi tak dělat se 70 miliony?
Nevím, kolik dlužíš ty, ale většině lidí tady
to nepokryje ani 10 % dluhu.
Nemám pravdu?
Nic jinýho ani dělat nemůžeme!
Takový peníze nic nezmění!
- Jo, má pravdu! - Přesně!
S takovým množstvím peněz dlouho nevydržím.
Po první hře jsme měli 25 milionů
a teď máme 78 milionů!
Po jedné hře se peníze víc než ztrojnásobily!
Když si zahrajeme ještě jednu hru,
výhra bude aspoň 240 milionů!
Ale já už to dál nezvládnu.
Prosím.
Prosím, nechte mě odsud odejít.
Už...
Už chci jít domů.
Nechci tu umřít.
Slečno.
Jste mladá, takže od života asi ještě dostanete šanci.
Ale já už ne.
Prosím.
Moje rodina a já nemáme žádnou budoucnost.
Zkrachovala mi firma, a teď dlužím přes 500 milionů.
Musím tady vyhrát aspoň půlku,
jestli mám mít šanci na nový začátek.
A co když umřete?
Když tady zemřete, tak se k rodině nedostane ani vaše tělo.
To je teprv konec pro vás a vaši rodinu.
- Copak to nevidíte? - Nebojte se, kurva!
Ttakdži, Červená, zelená nebo káča...
Nejsou to žádný těžký hry.
Podívejte.
Pořád je tu 255 hráčů. Víc než polovina z nás přežila!
Dotáhli jsme to až sem, tak to zkusíme ještě jednou!
Máš úplnou pravdu, mladíku.
Je to tak!
Všichni jsme ve hrách uspěli a přežili až doteď!
Zahrajeme si ještě jednu hru!
Ještě jednu hru a pak končíme. Ještě jednu!
Ještě jednu hru!
Ještě jednu!
- Ještě jednu! - Ještě jednu!
Výsledek je 139 pro pokračování a 116 pro ukončení.
Na základě většiny hlasů budeme zítra pokračovat třetí hrou.
Děkuji.
Děkuju.
Hele...
Ty se nebojíš?
A čeho?
Hraní dalších her.
Bojím.
Tak proč chceš pokračovat?
Protože když teď odejdu,
tak na mě čekají ještě horší věci.
Jo a mimochodem. Jsem mladší než ty, ale neříkej to těm blbečkům.
Mami. Zlobíš se na mě?
Neříkej mi mami, ty pitomče.
Promiň, mami, ale nemohl jsem odejít domů jen s tímhle.
Jak to myslíš?
Dlužím ještě trošku víc.
Kolik?
Ještě dalších 100 milionů.
Půjčil jsem si je od lichvářů a herny.
Jestli jim to do měsíce nesplatím,
tak mám průšvih.
Řekli, že mi vezmou oči, játra a ledviny a prodají je.
A oni to fakt udělají.
Proto se nemůžu vrátit domů.
Už jen jednu další hru.
Pak slibuju, že půjdeme pryč.
Po další hře budu moct splatit všechny dluhy.
A začneme nový život, jo?
Jong-siku. „Po další hře“?
„Nový život“?
Co když dřív jednoho z nás zabijí?
Já vím,
že bys to beze mě asi zvládl.
Ale jestli se něco stane tobě...
tak bych neměla důvod žít, i kdybych se odsud dostala.
Proč říkáš takové věci?
Oba vyhrajeme a společně přežijeme.
Bratře!
Bratře Čong-be!
Já se z něho...
Pojďte si sednout zpátky k nám.
- Ne, tady se mi sedí dobře. - No tak.
- Ale... Hej. - Tak.
Tak jste si měl sednout ještě dál.
Nesnesu, když tam tak uboze sedíte.
Omlouvám se.
Promiňte, Čun-hi a Jong-ile.
Promiň, Ki-hune.
Půjčil jsem si v nouzi prachy
a věřitelé teď šikanují moji bejvalku a dítě.
Když zvládnu ještě jednu hru,
tak to všechno splatím.
- Takže... - Čong-be.
Zrovna ty jsi to neměl dělat.
To není úplně dvakrát tak poctivý.
Ale když se tak dívám na výsledky, tak by stejně nepomohlo,
kdybys hlasoval proti.
Že jo? Není to jen moje vina.
Abych byl upřímnej,
chápu, proč jste to udělal.
Ani mně ty peníze nestačí, takže když jsem šel hlasovat,
tak jsem taky chtěl dát ještě jednu.
- Fakt? - Jen říkám, že vás chápu.
Díky za pochopení.
Ale hlasoval jsem pro, protože se cítím sebejistěji.
V týmu nám to šlo, ne?
Když se ještě jednou spojíme, určitě to zvládneme. Čun-hi.
Slibuju, že další hru přežijeme...
„Další hru“?
V další hře se možná budeme muset navzájem zabíjet.
To trochu přeháníš, Ki-hune.
Teď už s tím nic neuděláme, tak aspoň buďme trochu optimističtí.
Měli bychom se najíst, sebrat se a znovu do toho dát všechno.
Na, Čun-hi. Vezmi si i to moje. Vydrž ještě jednu hru.
- To je dobrý. - Vezmi si to.
Samotný mlíko stejně nepiju.
Děkuju.
Dej si i můj chleba.
Nezasloužím si jíst.
Takže mi dáte to mlíko?
Nemůžu za to jen já.
Vidíš? Nejsem jedinej, kdo hlasoval pro...
Proč jste to udělala, Hjon-džu?
Říkali jsme, že se všichni sejdeme u nás doma.
Proč jste si to rozmyslela?
Nemyslím si, že se topíte v dluzích kvůli gamblerství jako syn.
Je to kvůli té operaci? Vážně stojí tolik?
Nemusíte mi to říkat, jestli nechcete.
Ani nezvládnu uhlídat vlastního syna,
tak co bych tady někoho poučovala.
No...
Všechno bylo v pohodě, než jsem lidem řekla, kdo skutečně jsem.
Někteří na mě podivně zírali,
ale nikdy nebyl problém.
Ale...
jakmile jsem řekla, že chci žít jako žena
a začala s tranzicí,
všechno se změnilo.
Máma hodně plakala.
A táta se mnou přestal mluvit.
Vyhodili mě z práce a ztratila jsem všechny přátele.
Nedokončila jsem léčbu a procedury,
ale nevydělávala jsem, takže jsem se víc zadlužovala.
I když jsem se cítila osvobozená,
můj život...
byl mnohem těžší.
Proboha.
A kde jste předtím pracovala?
V armádě.
Když si tady vyděláte peníze, tak co potom? Máte plán?
Asi se přestěhuju do Thajska.
Do Thajska?
Chci hrát ještě jednu hru a když vyhraju...
tak tam dokončím tranzici a koupím si tam malý dům.
Chci tam začít nový život.
V Thajsku jsem už byl.
Je tam spousta lidí jako Hjon-džu.
Jsou krásnější a víc sexy než většina žen
a vidíte je tam úplně všude. Není to tak?
Jo. Spousta z nich je fakt krásná.
I vy jste krásná, Hjon-džu.
Nevím, jestli můžu říct „krásná“,
ale už vás chvilku znám
a vypadáte dobře.
Říkalas, že je na ni hroznej pohled.
Ty jeden.
Ty zrádce.
Jak můžeš v takový situaci chcát?
Vychčij se. Dostaneš infekci, když to utneš v půlce.
Fakt ses snažil odsud vypadnout?
Co bys dělal se 70 miliony?
To nestačí ani pro mě.
Musíš mi to hezky splatit
a taky mi vynahradit tu psychickou újmu.
Kolikrát ti to mám říkat?
Cena toho krypta stoupla.
Čekal jsi moc dlouho a neprodal.
A je na mně, jestli odejdu, nebo ne.
Ten tvůj tón mě začíná srát.
Mám mu natrhnout držku?
Tak ono je to na tobě? Freedom?
- To zapomeň. - Ty vole.
Seš můj otrok, dokud mi to nezaplatíš. My slave.
Takže hezky musíš hrát dál až do konce.
A kdo ví?
Třeba to celý vyhraješ sám.
Pak se mi vrátí můj cash
a ty zase štěstí najdeš.
Když vyhraju sám, tak to znamená, žes zdechl.
Proč bych něco splácel mrtvole?
Jak si vůbec pamatuješ svoje texty?
Ne, počkej. Ve finále tý show jsi vlastně text zapomněl.
Ty zmrde. Mám tě tu zabít?
Ani jsem nic nejedl, tak proč...
Mám tě v merku.
Pořád tě šikanují?
Jestli to budou dělat dál, tak si řekni o pomoc.
To je dobrý.
Za deset minut zhasínáme.
- Připravte se prosím na spánek. - Podej mi to.
Dej to pod to.
Fakt je to nutný? Nerad spím tam dole.
Jakmile zhasnou světla, někdo nás může napadnout.
Cože? Kdo?
Výhra stoupne, i když se zabijeme navzájem.
Takhle tu hru navrhli.
Myslím, že to přeháníš, Ki-hune.
I kdybys měl pravdu, lidi by tohle nedělali.
V předchozích hrách
se každou noc pozabíjely desítky lidí.
Přímo tady.
Nemáš ani tušení,
jak moc se lidi můžou změnit...
během těchto her.
Tak jo, netušil jsem, že to tak je. Promiň.
Až zhasnou, musíme se střídat v hlídkování.
Vezmu si první hlídku, tak rozhodni o pořadí ostatních.
Kam jdeš?
Na záchod.
Vždycky chodíš v noci na záchod.
Mám jít s tebou?
Ne. Co bys dělal na dámských záchodech?
Zvládneš to sama?
Trochu tu začínám mít z lidí strach.
Podívej.
Ty jo.
- Co... - Poslouchej.
Tohle je sponka, co mi dala tvoje babička.
Pro jistotu jsem si ji vzala na ochranu.
Jestli tady na mě někdo něco zkusí, tak dostane...
Jasný.
Madam Čang Kum-dža, co přežila korejskou válku.
Působivé, madam.
Pane Songu.
Musím si odskočit.
Chodit sama je nebezpečné.
Můžeme jít spolu.
Musíme na záchod.
Ne. V tuhle dobu nikam nemůžete.
Prosím. Není mi moc dobře.
Ne. V tuhle dobu nikam nemůžete.
Poslouchejte.
Pane Trojúhelníku.
I když na sobě máte divnou masku, jste pořád člověk, ne?
Venku máte možná sestru, jako je ona,
a mámu, jako jsem já.
Když dámy řeknou, že musí na záchod,
tak vám nemůžou říct proč.
Jestli to nechápete,
tak si fakt ani nemůžete říkat člověk.
Hele.
Je mi přes šedesát a mám problémy s močovým měchýřem.
Nechodím ven bez plínky,
ale sem jsem si nic takovýho nemohla vzít.
Vážně mě přinutíte se počůrat?
Představte si, že jsem vaše máma, pane Trojúhelníku.
To byste přece mámě neudělal.
Jsem tady kvůli dluhům syna.
Aspoň mě nechte vyčůrat, když chci, ne?
Co jsem komu v minulém životě udělala, že si zasloužím...
Tak děkujeme.
Můžu jít taky?
Nechte ji taky jít. Je to žena. Jmenuje se Hjon-džu.
Nic se neděje. Jdeme.
Rychle.
Děkujeme, pane Trojúhelníku.
Drž se mě, jestli potřebuješ pomoc.
To je dobrý.
Mrzí mě, že tu jsi v takovém stavu.
Rodiče se o tebe musí hrozně bát.
Žádné nemám.
Jsem bez rodičů.
Počkej.
Kdybys potřebovala s něčím pomoct, tak mi dej vědět.
To je dobrý.
Promiňte, ona je nemocná, nebo co?
Je těhotná.
Myslím, že už bude brzo rodit.
Ki-hune, jsem vzhůru.
Měl by ses vyspat. Já to převezmu.
Nejsem tak unavenej.
Ještě se vyspi.
Promiň.
Nebudeme o tom mluvit.
Vím, že to není tvoje vina.
Ne, o to nejde.
Promiň, že jsem ti nepůjčil peníze, když jsi tenkrát přišel do hospody.
Kdybych ti nějak pomohl, možná by tvoje máma ještě žila.
Ale já tenkrát fakt neměl ani floka.
Já vím.
Nikdy jsem se za to nezlobil.
Proto jsi sem předtím přišel? Abys mámě zaplatil léčbu?
Tak proč ses vrátil?
Být tebou, tak bych všechno hodil za hlavu a začal s těmi penězi nový život.
Kdybych...
ti přímo před očima umřel...
a ty jsi...
vyhrál všechny peníze,
jak by ses cítil?
No tak, to neříkej. Dostaneme se odsud spolu.
Proto jsem se vrátil.
Abych odsud dostal ostatní.
Abych tuhle hru ukončil.
Ale...
Už si tím nejsem tak jistej.
Nevím, co ještě můžu udělat.
Zkazil jsem ti plán stisknutím toho tlačítka.
Ty za to přece nemůžeš.
Pamatuješ, jak jsme stávkovali?
Obsadili jsme továrnu a vedení nám řeklo, ať odejdeme.
Každej, kdo dobrovolně odešel,
za to neměl žádný postih a dostal větší odstupný.
Jak bych mohl zapomenout?
Hádej, proč jsem tenkrát v noci neodešel, i když jsem chtěl.
Spal jsi vedle mě a mluvil jsi ze spaní.
„Mami, mám hlad. Dej mi najíst.
Mami, mám hlad. Dej mi něco.“
Brečel jsi ve spánku.
- Brečel jsem ve spánku? - Jo.
- A žadonil o jídlo? - Jo.
Takže jsi zůstal kvůli mně?
Jo. Sledoval jsem tě a říkal jsem si:
„Podívej se na toho chudáčka.
Jestli se probudí a uvidí, že jsem pryč,
tak se rozbrečí a nedojde sám ani na záchod.“
Došlo mi, že tě nemůžu opustit, vole.
Meleš naprostý sračky.
Přísahám na tvou mámu.
Proč na moji? Přísahej si na svou.
To je jedno, je to pravda.
Vyhodili mě a dopadl jsem takhle, protože jsem zůstal.
Vždycky mě obviňuješ ze všeho špatnýho, co se ti stane.
Jako s těma prosázenýma prachama a krachlým bistrem.
Co ještě? Manželství?
Ženil jsem se rád, ale kvůli tobě jsem rozvedenej.
To já jsem rozvedenej kvůli tobě.
Pořád jsi mě tahal do hospody.
A taky jsi mě dotáhl na dostihy.
Dobře. Uklidni se.
Konečně se chováš jako Song Ki-hun, kterýho znám.
Choval ses jako jinej člověk.
Ki-hune.
Po další hře odsud vypadneme, jo?
Dáme si sodžu jako tenkrát.
Ale ty zveš.
Lidi se fakt nemění.
Song Ki-hun, držgrešle ze Ssangmun-dongu.
Největší držgrešle.
Král držgrešlí.
„Držgrešle ze Ssangmun-dongu.“ To je nostalgie.
Je tam ještě?
Jo.
Haló? Jsi v pořádku?
Jsi v pořádku? Stalo se něco?
Proboha. Co se děje?
Bolí tě to? Bolí tě břicho?
Ale ne. Určitě už budeš rodit.
Řekni mi, kde a jak to bolí.
Mám strach.
To bude dobrý.
Nic se neděje.
Zvládneš to.
Všechno dobře dopadne.
Ty i miminko budete v pořádku.
Neboj se.
Druhý týme, buďte opatrní.
Pokud najdete něco podezřelýho, dejte nám vědět.
- Ano, pane. - Ano.
Kapitáne Paku, buďte opatrnej.
Druhý tým bude prohledávat sever.
My vyrazíme daleko na jihozápad.
Dobře.
Musíme to najít do čtyř dnů.
Neboj se.
Kapitán Ko je taky místní. Zná to tu jak svoje boty.
A máme dost paliva a jídla na týden.
- Zkusíme to. - Tak jo.
A máte i nějaký sodžu, že?
V noci tímhle nachytám ryby. Můžete nám je pak naporcovat.
Myslíš si, že jedeme rybařit?
Buď ve střehu, dokud nenajdeme ten ostrov.
Po setmění stejně nebudeme moct hledat.
Co máme celou noc dělat?
Budete pro nás zpívat a tančit?
Tak jo, vyplouváme!
Tým, který to najde první, dostane bonus! Hodně štěstí!
- Jdeme na to! - Hodně štěstí!
Za chvíli začíná třetí hra.
Prosíme všechny hráče, aby vstali a připravili se.
Opakuji.
Za chvíli začíná třetí hra.
Prosíme všechny hráče, aby vstali a připravili se.
Dáš mi taky jednu, kámo?
Na to se vykašli.
Zkusíš to jednou a změní tě to.
Jestli se odsud dostaneš, tak už si s nima nikdy nezačínej.
Tak proč jsi šla k nim do týmu?
Protože takový idioty jde líp zvládnout.
A co já?
Proč sis vybrala mě?
Protože...
jsem si říkala, že mě nezradíš.
Cože?
Každopádně, až bude výhra pro každého 200 milionů, tak končím.
Nevím, jak to máš ty, ale rozmysli si to.
Dlouho tu nevydržíš.
Všichni vojáci ať se prosím přesunou na svá stanoviště.
- Ty jo. - Jo!
Jong-mi.
Promiň.
To nic.
Všichni vyhrajeme a společně se odsud dostaneme.
Vítejte ve třetí hře.
Hra, kterou budete hrát, se jmenuje Námluvy.
Opakuji.
Hra, kterou budete hrát, se jmenuje Námluvy.
Jdeme na námluvy.
To bude parádní zábava, ne?
Prosím všechny hráče, aby si stoupli na plošinu uprostřed.
Až hra začne, plošina se začne otáčet a poté uslyšíte číslo.
Musíte vytvořit skupiny v odpovídajícím počtu,
vejít do pokojů a zavřít za sebou dveře do 30 vteřin.
No jo, něco podobnýho jsme hrávali na školních výletech.
Ale objímali jsme se.
Jo, místo objímání půjdeme do těch pokojů.
Tuhle hru znám.
Jak to budeme hrát? Je na to nějaká strategie?
Pokud ohlásí čtyři, můžeme zůstat spolu.
Když dva, půjdeme spolu my dvě.
Pokud bude číslo větší než pět, najdeme k sobě někoho dalšího.
Ale co když bude menší než pět?
Tři nebo čtyři.
Vymyslíme to za pochodu.
Ať se stane cokoli, nepanikařte. Buďme v klidu.
Musíme si důvěřovat.
Společně to zvládneme. Pojďte.
Raz, dva, tři.
- Do toho! - Vítězství!
Hra začíná.
Dokolečka, dokola,
tancování nás volá.
Budeme tleskat a zpívat,
la-la-la-la, pojďme si zatancovat.
Zvonky zvoní cililink, cililink.
Za ruce se chytíme
a radostí poskočíme.
Překlad titulků: Jan Kavalec