BONTONFILM uvádí
-Všichni máme svoje démony. -Chci se vídat se svou dcerou.
Je alkoholik, stejně jako jsi byl ty.
Zápasíte s nimi, a když už si myslíte, že máte navrch,
ukáže se,
že to vlastně nebyli vaši démoni.
Kurva, co?
-Vanci! -Není to, jak si myslíš. -Zítra se vdáváš!
Chtěl jsem ti to říct už dávno, ale tvoje máma nechtěla...
-Říct co? -Hardin je Christianův syn.
-Moc mě to mrzí. -Nech mě!
AFTER: POUTO
Hardine.
Hardine. Byla to chyba.
Co přesně?
Christian ti to řekl?
Miláčku, kdybych mohla vrátit...
Měla jsem ti to říct.
Jo.
Hardine!
Kimberley, dívej!
Jo!
Ahoj.
Víš to jistě?
Dám si to samé.
Tvůj táta...
Ken...
Byli jsme jako bratři.
-A pak jsi ošukal jeho ženu. -Takhle to nebylo.
Tvoji mámu jsem miloval. Ona byla blázen do něj.
Ale on pak začal chodit na vejšku a najednou tam nebyl.
Pořád byl někde v tahu.
A ona u mě hledala útěchu.
Tak jsme se sblížili.
Ušetři mě detailů, jo?
Měl jsem naivní představu, že spolu utečeme
a že si místo Kena vezme mě.
Pak oznámili, že čekají dítě.
A byl konec.
Tak to je paráda.
Máma, Ken i ty mi celý život lžete.
Ken to nevěděl.
Věřím, že hluboko uvnitř to tušil
a kvůli tomu začal pít.
Mohls to všechno zastavit.
Celý můj život mohl vypadat jinak, kdybys nebyl posera.
Smithi, nechceš jít tančit s ostatními?
Běž.
Ví, že je Hardin jeho bratr?
-Kde je Hardin? -Nevím. Odběhl.
-Co? -Asi potřeboval prostor.
Počkej. Tesso...
Měl bys ho vidět, Christiane. Roste tak rychle.
Je z něj malý muž.
A je moc nadaný. Jeho esej otisknou v novinách.
Je to pašák.
Vzkážeš mu to?
Je skvělý.
Jako jeho otec.
Musím jít. Zase si brzy zavoláme.
Jo, jasně.
Měj se, Christiane.
Nedělej bordel.
Kene!
Kdo ti to dal, Hardine?
Vance.
-Kene! Kene! -Nech toho, zničíš ji! -Hardine!
Mrzí mě to.
Hardine?
Všude tě hledám.
Dáš si?
Ne.
Pojď zpátky do hotelu.
Ještě ne.
Hardine, prosím, je mi zima a jsem unavená.
Tys právě nezjistila, že celý tvůj život byla lež. Takže se buď napij, nebo běž.
Tak jo, zavolám nám Uber.
Jsem si skoro jistá, že při odchodu zamkla.
Hej!
Hardine, vím, že jsi rozrušený a naštvaný. A měl bys...
-Slyším její křik pokaždý, když sem vejdu. -Musíme odejít.
Roky jsem nenáviděl chlapa, kterýho jsem, jak se ukázalo, ani nemusel mít rád!
-Nesahej na mě! -Co máš v úmyslu? Zapálíš svojí mámě byt?
-Jo, zapálím to tady. -Zatknou tě. -Právě proto bys měla odejít.
Ne! Bez tebe nikam nejdu.
Tess. Když se dva lidé milují, nemůže to mít šťastný konec.
-Necituj mi tady Hemingwaye. -Proč pořád hledáš moji světlou stránku?
Probuď se. Žádnou nemám. Mám zpíčený rodiče, zpíčenou minulost.
-Podívej se na moje rodiče! -Jsem v píči! -Můj táta je bezdomovec!
To není žádná soutěž!
Hardine, dej mi ten zapalovač.
Dochází ti, co děláš?
Hardine? Panebože.
-Hardine, musíme odsud pryč. -Nech mě bejt! -Musíme jít!
-Tesso, vezmi si moje auto. -Nemůžu. -Ale můžeš. Postarám se o něj.
-Musíme pryč! -Teď si hraješ na hrdinu? Kdes byl?
Kdes byl, když ji bil, až z ní crčela krev? Vypadni odsud!
Už je pozdě!
-Mrzí mě to. -To mě nezajímá. -Omlouvám se! Pojď sem.
Omlouvám se. Měl jsem tu pro ni být.
Poslouchej mě!
Měl jsem tady být. Ale tím, že si ničíš život, jí nijak nepomůžeš.
Musíme pryč!
Dělej. Běž ven!
Běž! Běž!
Běž.
Centrálo, tady jednotka...
-Kde to jsme? -Nevím. Prostě jsem někam jela.
-Kde je Vance? Je...? -Poslal zprávu. Je v pořádku. Ale...
řekl policii, že ten oheň založil on.
Má právníky.
A nic to nemění na tom, že mi 21 let lhal.
Je to tvůj otec.
Od včerejška.
Měli bychom se vrátit.
Děkuju.
Prosím.
Necháš mě to vysvětlit?
Ne.
Teď ne.
Zastav.
Myslím, že bych tu měl chvíli zůstat.
Proč?
Protože...
Protože tě pořád zatahuju do svých sraček. Nezasloužíš si to.
Neodháněj mě.
Miluju tě.
Tess.
Dotýkej se mě.
Miluju tě.
Na co myslíš?
Že bych chtěla takhle zůstat napořád.
Dojdu pro kufry.
Zkontroluj Kimberley a dej si sprchu.
O mě se neboj.
Kimberley, Tessa je tady.
-Jsi v pořádku? -Jo. -Kde je Hardin?
S každým dechem se vzdaluje.
Omlouvám se. Nechci tě tím zatěžovat. Sama toho máš dost.
Ne. Tesso, neexistuje pravidlo, že by se nemohlo ve stejnou chvíli trápit víc lidí.
Je to sobecké, ale když poslouchám tvoje problémy, cítím se o něco líp.
Povídej.
Mám pocit, že se topím.
Chci, aby to fungovalo, ale...
Nevím, jestli dokážu bojovat
s proudem, abych zachránila jeho místo sebe.
Jasně.
Od správce.
Elektronická letenka
Sakra.
To mě poser.
Je to dlouho.
To teda.
Jamesi, hele, kdo je tady.
A kurva. Vypadá jak chlápek, se kterým jsem pařil.
-A ty jako chlápek, co byl furt sjetej. -Já osobně.
Sedej.
Zavolám pár lidem na počest našeho hosta.
Dík.
-Sedni si, kámo. Vypadáš jako buržoust. -Zato ty furt vypadáš jako smažka.
Přijel jsi na pohovor, nebo o co jde?
Pořád stejně vtipnej, Jamesi.
-Dáš si něco k pití? -Moc rád.
Tesso.
Jsi v pohodě?
Bezva.
Dojedu pro něj.
Díky.
Haló.
Čau. Je tam Hardin?
Scott zrovna
nemůže...
Přijdeš na party?
Jo, připomeň mi adresu.
-Warwick Street 52. -Zeptej se jí, jestli je sexy.
Kámoš se ptá, jestli jseš sexy. Sem můžou jen nejhezčí kusy.
-Zeptej se jí, jestli má kámošky. -Položila. Dej to Hardinovi.
Napij se.
Pojď na panáka. Pojď dál, pojď dál.
Díky.
Američanka.
Já jsem Mark, tohle je můj byt.
Tessa.
Pojď, kotě. Něco ti nalejeme.
Scotte.
Naval tu vodku. Chci svý nový kámošce namíchat drink.
Tesso, co...?
Vy se znáte?
Beru to jako jo.
-Do prdele! Ježišikriste! -Co? Nebo rozbíjet věci můžeš jenom ty?
-Neřek jsi, že máš holku. -Co to s tebou do hajzlu je?
Myslíš, že v týhle díře zapomeneš na svoje problémy?
-Co tady kurva děláš? -Nechci, aby ti ta zbabělost zase prošla.
Máš jednu šanci se mnou odejít, ale když těmi dveřmi vyjdu sama, je po všem.
Takže to není tvoje holka.
Dej ty pracky pryč. Tesso, ven, dělej.
Jenom blbnu.
-Co to má znamenat? -To nejsme my dva.
My? Jaký my, Tess? Žádný my není.
Točíme se v kruzích
a ty to odmítáš vzdát.
Bože! Co víc potřebuješ?
Nepatříš sem. Neměla bys tady být. Nezapadáš sem! Tak prostě běž!
Vyhrál jsi, Hardine.
Jako vždycky.
Měla bys to vědět ze všech nejlíp.
Stát Washington
-Určitě nechceš pomoct? -Ne, je to jen pár věcí.
Většinu jsem stejně pořídila před Seattlem.
Tak jo.
Ale nabídl jsem se.
Hardine.
Hardine?
To byla slušná noční můra.
-Jseš v pohodě? -Jo. -Kurva.
Ta ruka nevypadá dobře.
Není to tak hrozný. Jsem v cajku.
Byls na sračku.
Co ta Američanka? Vypadala dost rozzuřeně.
Mrcha.
Tati?
Ne.
Tati?
Na zdraví.
-Je to na tebe dost silný? -Jo, nebylo to dost silný.
Hardine, zvoní ti telefon. Landon.
Pan Scott je momentálně zaneprázdněný.
-Můžu mu něco...? -Hej.
Kdybych s tebou chtěl mluvit, zved bych ti těch třicet zmeškaných hovorů.
Jseš sobeckej hajzl. Myslel jsem, že bys jí mohl pomoct, ale zvládne to bez tebe.
A co?
La...?
Landone? Co se stalo? Řekni mi, že je v pořádku.
Jde o...
Richarda. Je mrtvej.
A Tessa ho našla.
Kurva.
Kde je teď?
Jsme u její mámy. Nemluví.
Dej mi ji.
-To není dobrej nápad. -Prosím. Jen jí přilož telefon k uchu.
-Fakt bys s ní neměl mluvit. -Tak proč mi voláš? Jasně že mě potřebuje.
-Znáš nás! Znáš mě. -Tak jo. Hlavně se uklidni. Počkej chvíli.
Ahoj, Tesso.
Mám na telefonu Hardina.
-Jasně, nemusíš. -Ne, ne. Ne, ne. -To je v pohodě.
-Prosím, ne! -To je v pohodě. -Tess.
Kurva!
Budu to buď já, nebo tvoje máma, a ta tě to donutí sníst.
Vypadá to docela dobře.
Jsem hrozně unavená.
Užíváš si to?
Jedno uklouznutí a může být po všem.
Pořád je řeč o holení?
Myslela jsem holení. Ale jestli máš na mysli včerejší večer...
Tess, omlouvám se.
-Nechtěl jsem se tak vyndat. -Jenže tvůj táta... -Nejsem můj táta.
-Jestli se ti to nelíbí, tak to řekni. -Nelíbí se mi to. -Tak já přestanu.
-Už si nedám ani kapku. -Fakt?
Schovej je.
Co to... děláš?
Už tak je dost rozrušená. Nechce tě tady.
Neletěl jsem osm tisíc kilometrů, abych se hádal.
-Nevím, jestli je vzhůru. Podívám se... -Tess. Ahoj.
-Ne, ne, ne. -Chceš ho tady, Tess? -Nemysli si, že někam půjdu.
-Tess. -Nech mě být! -To nic. Musíš odejít.
-Odejdi, nebo zavolám poldy. -Tak je zavolej. -To není vtipný.
-Nesměju se! -Nechce tě tady. -Víš hovno, co chce.
Nebyls tady, když tě potřebovala. Jenom to zhoršuješ.
Tess?
Utíká před tebou. To ty jsi ten důvod, proč je...
Jdu se podívat ke vchodu.
Tess.
Nech toho.
Nejde o tebe.
-Já vím. Chci jen... -Potřebuju klid.
Prosím.
-Nebyla jsem k tobě vždycky spravedlivá. -Nesnášíš mě, Carol.
Odjakživa. Jsem s tím v pohodě. Ale věz, že tvůj názor mě fakt nezajímá.
A myslím to nejlíp, jak to jde.
Jsi úplně stejný jako on. Přesně takhle mluvil Richard s mými rodiči.
Já nejsem Richard.
-Jde mi jen o Tessino dobro. -To mně taky.
Možná mi to nebudeš věřit,
ale snažila jsem se ji naučit,
že nesmí být závislá na muži, jako jsem byla já.
A podívej na ni.
Pokaždé, když odejdeš, je z ní uzlíček nervů.
-Já ne... -Nech mě to doříct.
Pořád se vracíš,
to Richard nedělal.
Ale nikdy nezůstaneš.
Nevím, co po mně chceš, Carol.
Miluju ji. Nikdy ji nenechám být.
Jestli ji opravdu miluješ, tak udělej, co je pro ni nejlepší. Musíš to udělat ty.
Nikoho jiného neposlechne.
Příliš tě miluje.
Hardine, oba víme,
že jí nemůžeš dát, co potřebuje.
A bráníš jí v tom najít někoho, kdo jí to dá.
Můžu si jen domyslet, jak ti teď je.
Pořád musím myslet na to, jak jsem ho naposledy viděl.
Snědl mi půlku pizzy.
Byl šťastnej.
Šťastnej, že má kde spát.
Moc mě mrzí, co se stalo v Londýně.
Fakt moc.
Myslela jsem, že máme lásku jako z románu.
A i když to bylo těžký, přežijeme, abychom mohli svůj příběh vyprávět.
Můžeme.
Přežijeme to.
Nechci přežívat. Chci žít.
Už nemůžu.
Tess.
Nemiloval jsi mě dost na to, abys o mě bojoval.
Pokaždé jsi to vzdal.
Zkoušel jsem to.
Fakt jsem se kurva snažil.
Mrzí mě, že jsem tě nedovedla napravit.
Mě taky.
Kdo to všechno platí?
O peníze se teď nestarej, miláčku.
Ahoj.
To je v pořádku.
Mám make-up.
A...
A nudle. Trochu.
-Můžeme? -Jo.
Neviděla jsem tátu devět let.
Ale to, že se vrátil do mého života, byl ten největší dar.
I když jen nakrátko.
Měl spoustu démonů,
ale byl taky moc hodný.
A snažil se být lepší kvůli mně.
Vím to.
Chceš svézt? Hardine?
-Asi bych neměl jít. -Proč? Byl jsi jeho kámoš, svým způsobem.
-A zaplatils to, takže... -Landone, nikomu to neříkej.
Jasně. Ale to neznamená, že bys tam neměl být. Tak nasedej.
Promiň, nevěděla jsem, že jsi...
Půlku těch lidí neznám.
Je divný, když lidi chodí na pohřby někoho, koho sotva znali.
Zvlášť v jeho případě.
Jsou to pokrytci. Nikdo ho neměl rád.
Ty jo.
A dokonce i já.
Hrozně se na něj zlobím.
Jsem fakt nasraná.
A máš na to právo.
Ať už je mrtvej, nebo ne.
Vím, jak moc pro tebe znamenalo, že se ti vrátil do života.
A je to idiot,
že to všechno zahodil jen proto, aby se sjel.
Ale já mám co říkat.
Mrzí mě, že se muselo stát tohle, abych si uvědomil, jak moc jsi pro mě důležitá.
A jak moc ti chci být oporou.
Musím se tam vrátit.
Jasně.
Váš řidič zrušil jízdu. Hledáme vám jiného řidiče.
No tak.
Děkuju moc za všechno.
Jasně.
Svezeš mě? Uber to furt ruší.
Mám sraz s Norou a už teď jedu pozdě.
-Tak nic. -Jo.
Třeba ten další už vyjde.
Chceš jet se mnou?
Zpátky ke Kenovi.
Měla bych zůstat tady.
Byl to dlouhý den a zítra mám být v Seattlu
u doktora.
-Jasně. Vance a Kimberley už jsou zpátky? -Vracejí se ráno.
Snaží se připravit všechno pro dítě.
Víš co? Pojedu do Seattlu s tebou.
Začnu tam hledat bydlení. Jsem připravenej.
-Nemyslím si, že... -Tess. Tess, teď jsem na řadě já.
Já už od tebe nic nechci.
Nevěřím ti.
Myslím, že nevěříš ani sama sobě.
Mrzí mě, že jsme nebyli na pohřbu.
To je v pohodě. Stejně bych nebyla dobrá společnice.
Uvažovala jsem, že bych se přestěhovala do New Yorku.
S Landonem.
Do New Yorku?
Teda!
Co máš v plánu? Víš, kde bys chtěla pracovat?
Ještě ne. Vím, že je to daleko, ale potřebuju začít odznova.
Tesso, je v pořádku být smutná.
Ale když smutek ovládne tvůj život, tak žádný mít nebudeš.
Ale co když se tak budu cítit pořád?
To, co máš za sebou, je hrozné.
Ale jsi silná a vím, že to překonáš.
Chce to jen čas.
A co se Hardina týče,
snaž se ze všech sil předstírat, že jdeš dál, až tomu jednou sama uvěříš.
Ken Scott Rektor
Proč jsi zůstal, když jsi věděl, že chce jeho?
Miloval jsem ji.
Myslel jsem, že uvidí, že on jí nedokáže dát zázemí jako já.
Jestli si někdy Tess vezme někoho jiného,
tak takhle se ten dotyčný bude cítit. Bude soutěžit se vzpomínkou na tebe.
Já nejsem jako Vance, jasný? Jen protože...
Nejsem jako on.
Jsi...
Dobře.
Takže je to pravda.
Je to tvůj otec.
Věděl jsem to. Už když jsem tě poprvé uviděl.
Vypadáš jako on.
Všechno jsem pokazil.
A nemohl jsem vystát, že jsi jeho.
Což neomlouvá moje pití.
Ale...
miloval jsem tě.
Pořád tě miluju.
Jsi můj syn.
Mrzí mě to.
-Jsem u doktora. Zavolám později. -U doktora? Je všechno ok?
Jo, v pohodě.
Podíváme se na výsledky testů.
Bohužel je mizivá šance, že byste dítě donosila.
Jsou i jiné možnosti.
Mnozí volí adopci.
Ahoj.
Celej den se ti snažím dovolat.
Měla jsem vyplý zvonění.
-Je všechno v pohodě? -Ne tak úplně. Ale už musím jít.
Tess?
Tesso?
Ahoj, Tesso.
-Hardine. -Pojď dovnitř.
-Měla jsem pocit, že přijdeš. -Jo? -Jo.
-Je pozdě. -To teda.
Chceš se mnou mít dítě?
Ne, nechci.
Zrovna
teď
dítě mít nechci.
Miluju spánek. Když jsem vzhůru, můj život má tendenci se rozpadat.
Tvůj život bude v pohodě.
Jednou jsi říkal, že nemůže skončit dobře.
Nemyslel jsem to vážně
a neměl jsem to říkat.
Už tě miluju dost.
Pst. Můžeme citovat Hemingwaye, až budeme střízliví, jo?
Teď se vyspi.
Spinkej.
Zůstaň tu.
Dobré ráno.
Co jsem včera v noci říkala?
Kromě toho, žes citovala Hemingwaye?
To jsem nedělala.
Nebylo to tak špatný.
Nechceš
mi říct, co tě trápí?
-Nic. Ta návštěva u doktora. -Poslyš,
jestli jsi těhotná, tak jsem s tím v pohodě, fakt.
Nebylo by špatný mít s tebou děti.
Nebo jestli nejsi těhotná,
tak třeba až doděláš školu.
Tak nebo tak.
Nemůžu mít děti.
Doktor říkal,
že je skoro vyloučené, abych otěhotněla.
A i kdyby ano, bylo by vysoké riziko potratu, takže nemůžu.
Můžeš na to něco říct?
Nevím co.
Jak, že nevíš co říct? Stejně děti nechceš.
Nechtěl jsem. Teď mám pocit,
jako by nás o to někdo připravil.
Tebe ne, mě.
Počkej, neměl jsem to říkat. Nemyslel jsem to tak. Tess, počkej prosím.
Tesso.
Neutíkej přede mnou.
Je mi šumák, jestli můžeme mít děti, nebo ne.
-Mrzí mě, že tě o něco připravuju. -Mě ne. -Ale tobě se právě nerozpadl sen.
Ještě před dvěma vteřinami jsi děti nechtěl, a najednou je to problém.
Prostě jenom chci být s tebou.
S dětmi nebo bez.
Když jsem byl v Londýně, pořád jsem na tebe myslel.
Jasně. Určitě jsi měl před očima moji tvář, když jsi spal s tou holkou na party.
O kom...? Co?
Nic takovýho se nestalo.
-Nebudu ti lhát... -Mlč. -Chtěla se líbat, ale v tu chvíli
jsem se doslova pozvracel.
Doslova ses pozvracel.
Jo.
Pozvracel ses.
Vyblil jsem jí instantní nudle na hlavu.
Fajn.
-Fajn? -Jo, fajn. -Fajn.
O víkendu rozlučka s Landonem
A proto se Hardin bojí pískomilů.
Jestli si nepřestaneš vymejšlet, řeknu Noře o tom, jak ses pomočil.
-Máš bod. -Tak dobře.
Ta omáčka je výborná.
Udělala jsem Landonova oblíbená jídla, než nás opustí.
Kvůli tomuhle jídlu je mi skoro líto odejít.
Noro, ve které části New Yorku bydlíš?
Na 14. ulici a První avenue.
Ve skutečnosti se ptá, jak daleko je to od Landona.
No...
-Asi 50 minut vlakem. -Padesát minut.
Prakticky vztah na dálku. Jak to vyřešíte?
Budu tamtudy jezdit každý den do školy.
Nevídáme se úplně každý den. Ale mohli bychom, kdybys chtěla.
-Hardine, promoce se blíží. -Ne, nezačínej s tím.
-Odevzdal jsi... -Ne, protože nikdy na promoci nepůjdu.
-Fakt ne? -Fakt ne. -Určitě ne? -Určitě ne.
Měla jsem za to, že to ještě zvážíš.
-Navedls ji k tomu? -Co? Co?
Tak jo, no. Půjdu na promoci.
-Jo! -Abych si to nerozmyslel!
Na promoci.
Nora, vrátíš se někdy?
No tak.
-Musím s tebou o něčem mluvit. -Ok.
Udělala jsem rozhodnutí a ne...
Ve světle všeho, co se děje,
kvůli spoustě věcí...
Potřebujeme pauzu.
Jakože opravdovou pauzu.
A...
Tohle mi přijde jako jediný způsob, jak zaručit, že to tak opravdu bude.
Tak jo. Proč?
Protože se víc hádáme, než spolu vycházíme.
A když se smiřujeme, tak je v tom vždycky sex.
To není tak úplně pravda.
Je, a je to nezdravé.
Sex je nezdravej?
Máme spoustu zábavnýho, šťastnýho, dobrovolnýho sexu.
Plnýho kurevský lásky a důvěry.
Nemůžu už dál chodit v kruzích.
Jasně, chápu.
Musím na sobě hodně zapracovat. Ale máme spoustu času.
Máme všechen čas na světě a já na tom budu pracovat. A můžu s tebou jet do Seattlu.
Já vím.
Stěhuju se.
Ok...
Stěhuju se do New Yorku. Budu bydlet s Landonem.
-S Landonem? -Cože? To byl jeho nápad? -Ne, ne. Byl to můj nápad.
-Nebylo to... -Má být můj brácha! -Takhle to není!
-Ne, ne. -Já ti... -New York! Proč jsi mi to kurva neřek?
-To nebylo na mně. Rozešel ses s ní. -Hraješ si na to, že jseš můj kámoš!
Na nic si nehraju! Jsem taky její kámoš a napravuju tvoje chyby jako vždycky.
Tak prosím! Vraž mi ji, ty chlapáku, ty sračko.
Promiň.
Promiň, Tess, ale...
Ze všech lidí
on nejlíp ví, co pro mě znamenáš.
Že jsi můj život, a neřekl mi to, a to kurva bolí.
Bolí to, chápeš?
Bez tebe nejsem nic.
Podělávám náš vztah úplně stejně jako ty.
Je podělanej?
Jo? Mám pocit, že to dokážeme.
Snažíš se a já to vidím,
ale nejde to pořád dokola.
Nejde jen o tebe. Jde o mě.
Neutečeš před sebou tím, že se přestěhuješ z jednoho místa na druhý.
To víš, ne?
Musím si všechno rozmyslet. A jestli mě miluješ,
-jestli mě doopravdy miluješ... -Miluju. -Musíš mi slíbit, že za mnou nepojedeš.
-Slib mi to. -To nemůžu. Dokážeme to! -Slib, že za mnou nepojedeš.
Dej mi trochu času, jinak s sebou nakonec stáhneme všechny.
Jak dlouho?
Jak dlouho, Tess?
Jak dlouho?
Já nevím.
Nevím.
Ok, ok.
-Už jdu, už jdu. -Jsem ráda, že jsem trefila.
Ahoj.
Ahoj!
Vítejte ve Výhledu.
-Mám hroznou radost. Děkuju moc. -Není zač. -Děkuju, děkuju!
Nikdy jsem to nikomu nečetl.
Žil život pro sebe,
ale to se změnilo.
Najednou šlo o víc než se vzbudit a jít spát.
-Jaký to bylo? Nevím... -Bože! -Počkej.
Pokusím se ti to dát, ale je to...
Dívejte, kdo přišel ochutnat dort!
O pět měsíců později
-A nevíš, co dělá ve městě? -Cože? -Nevíš, kvůli čemu Hardin přijede?
To neříkal, ale přece nebude spát v hotelu.
Navíc s minibarem. Je to divný? Vím, že teď nepije.
Ne, ne, chápu to.
Stejně
mám tenhle týden dvojité směny, takže se s ním možná ani nepotkám.
Nora říkala, že kdyby to bylo moc divný, můžeš spát u ní.
Tak či onak to bude mega divný.
Ne, to je v pohodě.
Říkáš, že je to v pohodě, ale nemyslíš to vážně.
-Upřímně? -Jo.
-Máš všechno? -Jo. -Ok. Čau.
Ahoj.
Právě přišel Landon
a je s ním Hardin.
Chtějí do tvojí sekce.
-Jasně. -Určitě? -Jo.
Tesso.
Theresa?
Jo. V žádosti o práci jsem uvedla svoje celé jméno.
Hardin se chtěl najíst tady. To je...
To je v pohodě.
Jasně. Usadím vás.
-Takže jsi tady od rána? -Jo, dneska mám dvojitou směnu.
Kdy končíš?
V jednu,
doma budu kolem druhé.
Jako každý den.
A pokusím se tě zase nevzbudit.
Tak co si dáte?
Dobrou noc.
Chtěl jsem se ujistit, že dorazíš domů v pořádku.
Víš, že takhle chodím domů každý den?
Když už jsi tu...
Proč vlastně pracuješ tady?
Neotevírá Vance nový vydavatelství?
Chtěla jsem si najít něco sama.
Baví mě to. A je tam Nora.
Vydělám si víc, než bys řekl.
Navíc mám co dělat, než mě přijmou na NYU.
Co? Ještě tě nevzali?
Ne, ale doufám, že v jarním semestru.
Jsi šťastná?
Jo.
Vídáš se s někým?
Jo, každý večer chodím na víno a na večeři.
Já s nikým nechodím. Jsem v tomhle ohledu konzervativní.
-Ahoj, holčičko. -Dávej bacha! -Počkej! To je v pohodě.
Ahoj, Joe. Mám pro tebe hranolky a tvoje oblíbené miniburgery.
Ahoj zítra.
Pomáhá mi to vyrovnat se s tátou.
Nechtěla bys...?
Zítra, jestli nepracuješ, mám trochu času, kdybys chtěla...?
Vzala jsem dvojitou směnu,
abych tě nemusela vidět.
-Hej. -Přestaň, přestaň! -Hardine.
To nic. To nic, to nic.
To nic.
Kurva.
Děkuju.
Tohle mi chybí.
Mně taky.
Tesso. Promiň, ztratil jsem se, špatně jsem zahnul.
Ahoj, Joe. Tumáš.
Děkuju.
Opatruj se.
Zdáš se jiný. Nějak.
Pořád stejný, ale jiný.
Jsem pořád stejnej. Chodím na terapii a do posilovny, ale pořád jsem to já.
Piješ ještě?
Občas si dám pivo nebo skleničku vína, ale láhev whiskey už do sebe nekopnu.
Tess.
Tak co?
Hej! Chci taky, jestli budeš...
Kdybych nebyl takovej gentleman, rozdal bych si to s tebou hned teď tady na lince.
Myslela jsem, že nejsi.
Momentálně tak napůl.
Napůl?
Napůl.
A to znamená, že i když tě strašně chci,
tak nemůžu,
dokud nebudeš připravená se mnou být.
Co?
Vyndej talíře, jdeme jíst.
Talíře, Tess. Prosím.
Co?
Nic.
-Ránko. -Ránko. -Ránko.
Pa.
Konečně.
A je to dobrej pocit.
Jdu se osprchovat.
Díky, Tess.
-Ahoj. -Ahoj. -Jak bylo v práci? -Dobře.
Dlouze.
Je Landon doma?
Spí u Nory.
-Jdeš někam? -Ne.
Zítra ráno mám schůzku.
Dej mi nohy.
Sedni si přede mě.
To je příjemný.
Bez tohohle by to bylo ještě lepší.
Abys věděla.
Byl to tvůj nápad.
Já vím.
Žádný škádlení.
Řekl mistr škádlení.
Nedělal jsem to pět měsíců, Thereso. Pokoušíš hranice mého sebeovládání.
Myslel jsem na to
každou vteřinu každýho dne.
To mi povídej.
Svlékni se.
Prosím.
Vím. Já vím.
Ošukám tě.
Takže tím, že ses se mnou vyspala, jsi souhlasila, že zase budeme spolu.
Opravdu?
-Tohle miluju. -Co? -Tohle. Nás.
Vždycky to bude takový, Tess.
Musím na tu schůzku, uvidíme se, až se vrátím.
Jo.
After Hardin Scott
Potkal ji na podzim.
V jeho světě ho zajímala jediná věc,
on sám.
Neprohrál jedinou sázku. A ani tentokrát to nemělo být jinak,
přestože v Tessině blízkosti cítil porozumění.
Po vzoru Darcyho zaplatil pohřeb jejího otce.
Byl to jen začátek toho, co cítil, že musí udělat, aby mu bylo odpuštěno.
Cítil vinu za to, že to nesvedl.
Jediný důvod, proč se znovu nezřítil do propasti, bylo vědomí,
že byl její otec šťastný. Jeho smrt byla docela určitě nehoda.
Nevrátilo ho to, ale mluvil o budoucnosti a vážil si toho, že není na ulici...
Třebaže nemohla mít děti, nedokázala o nich přestat snít.
Věděl to a nepřestal ji kvůli tomu milovat. Snažil se nebýt sobecký,
ale nemohl přestat myslet na malé verze sebe sama, které mu nemohla dát.
Doufá, že pochopí, jak byl poznamenaný, a uvidí, jak moc ovlivnila jeho život.
Klopýtala po pokoji stylem, jakým se pohybují nevkusné holky, když se opijí...
Přestaň to číst.
Ne, ne. Nemůžeš napsat můj příběh a pak mi ho zakázat číst.
-Tahle část není o tobě. -Jak dlouho o nás píšeš?
-Co jsme se políbili. -Myslíš poprvé?
Jo.
Děláš si srandu?
To snad...
-Můžu ti to vysvětlit. -Ne, už jsi to udělal. Na každé stránce.
Dával jsem průchod svým pocitům. Kam jdeš? Tess!
Končím. Jsme jako bomba, co každou chvíli vybuchne. Tohle bylo varování.
-Děláš, jako bych ti tím chtěl ublížit. -Jak sis myslel, že se budu cítit?
-Nebylo to jenom o tobě. -Nikdy jsi mi to nedal přečíst.
A teď to budou číst všichni. Věci o mně.
O tátovi.
Neměl jsem v úmyslu to vydat. Začal jsem psát deník, abych si to srovnal v hlavě.
Na terapii chtěli, abych to přečetl. A jedna věc vedla k druhé.
Omylem jsi napsal knihu.
Nechtěl jsem, aby se to stalo takhle.
Nikoho tyhle ujetý věci nezajímaj.
To jsem si taky myslel. Ale vydavatelství se o moji knihu přetahujou.
A proto jsem tady.
Omylem jsi napsal knihu a pak jsi ji nabízel vydavatelům,
aniž ses mě zeptal?
Kurva, tohle mělo být jinak.
Jo, to mělo.
Tess, nenáviděl jsem se.
Musel jsem s tím bojovat každej den.
K čemu to všechno bylo, když z toho nevzejde něco, co pomůže jiným?
Nechci, aby si lidi četli o mém životě a soudili mě.
Není to tvůj život, Tess. Jsou to naše životy a je to příběh o odpuštění
a bezpodmínečný lásce.
Nezáleží, jestli ti posrali život rodiče nebo závislost, nikdy není pozdě.
Lidi se můžou kdykoli změnit. O tom je příběh After.
After?
Moje cesta After. Potom, co jsem tě potkal.
Myslím, že ta cesta je právě u konce.
Dobrý.
Jo.
Nenapadlo by mě, že sem budu chodit.
Věřil jsem, že jsem dopadl na dno, ale pak jsem dopadl o něco tvrději a pak znovu,
a pak jsem podpálil dům.
Co se snažím říct, je, že vám všem děkuju.
Protože když jsem prošel těmahle dveřma, nevěděl jsem, jak to půjde.
Nevěřil jsem, že mi to pomůže. Nikdy jsem se nikomu neotevřel.
A vy jste mě k tomu nějakým způsobem přiměli a já jsem vám za to vděčnej.
Tohle mi opravdu moc pomohlo a doporučil bych to všem.
Mám pocit,
že jsem lepší verze sebe sama, a to se nesnažím být lepší,
vážně ne.
Takže vám děkuju.
(Ne)šťastně až navěky
Jsem ráda, že jsi zpátky v Londýně.
Něco pro tebe mám.
To se podívejme.
Tvoje jméno.
Jsem na tebe moc pyšná.
Mami, doufám, že jsi pyšná na to, kdo jsem, a promiň, že jsem takovej pitomec.
Omlouvám se.
Mami, to je v pohodě. Je spousta věcí...
Ne, ale...
Nevěděla jsem, co dělat.
Byla jsem mladá
a zamilovaná a vystrašená.
Nic z toho neomlouvá to, že jsem před tebou tak dlouho tajila pravdu.
Ale...
všechno, co jsem udělala, každé rozhodnutí,
jakkoli politováníhodné z dnešního pohledu,
jsem udělala z lásky k tobě.
Já vím, mami.
A díky, že to říkáš.
-Je to dobrý, viď? -Je to úžasné.
Odhlášení trvalo věky.
Jo, jo. Ne, jsem na cestě zpátky.
Autorské čtení a autogramiáda s Hardinem Scottem. Dnes večer
Promiň. Jo, brzy se uvidíme.
Teda,
tak formální.
Ahoj.
Musíš mi všechno vyprávět.
Není to tak dlouho.
Myslím, že od té doby, co se Landon v podstatě přestěhoval k Noře...
Lačníš po pozornosti.
Myslela jsem, že bude jednodušší spřátelit se s někým ze školy.
Kampus je pěkně rozlezlý, co?
Jo, a než zjistíš, kde se potkat a jak se tam dostat metrem a autobusy,
zbyde ti asi hodina.
Vítej v New Yorku.
Doufám, že máš rád kuře alfredo.
-Co? -Měl jsem to říct předem. Jsem vegan.
-Měla jsem se zeptat. -Ne, ne. Budeme improvizovat.
Máš nějakou červenou omáčku?
-Omlouvám se. -Ne, ne, ne.
-Tesso. Tess! -Omlouvám se.
Nic si z toho nedělej. Něco objednám.
-Chceš ochutnat? -Co je to?
-Curry tofu knedlíčky. -Je to pálivé?
Ne. Ochutnej.
Jo?
Není to špatný.
-Ale? -Není to dobrý. -Ale ne.
Jeden spolužák mě pozval na otevření galerie své přítelkyně ve Village.
Chceš jít?
Jo. Ráda bych, ale...
-dneska večer něco mám. -Můžeme tam jít jindy.
Jo, jasně.
Tak jo.
Potom, co mě vyhodila,
jsem měl pocit,
že se mi bortí celý svět.
Bál jsem se, že to nezvládnu.
Neměl jsem se čeho chytit.
Ale pak mi zazvonil telefon.
Dowless and Sons chtěli okamžitě vydat moji knihu.
Tak jsem zvedl telefon
a zavolal svojí terapeutce.
Nadechl jsem se
a kývnul na to.
A tak jsme teď tady.
Přestanu už žvanit
a radši něco přečtu.
Pokračování příště
S láskou vzpomínáme na našeho drahého a statečného člena After rodiny,
Chada Rosena
www.titulky.com