V odľahlom kúte Zeme
sa nachádza divočina Južnej Ameriky.
Tieto odľahlé končiny sú domovom zvláštnych...
a nádherných živočíchov.
KROCHKANIE TULEŇA SLONIEHO
Od skalnatých štítov Ánd...
..cez vyprahnutú púštnu step...
..k pobrežiam bičovaným jednými z najbúrlivejších morí sveta.
Žiť tu si vyžaduje odvahu a odhodlanie.
Pre niektorých sú tu neuveriteľné príležitosti.
Pre iných je to boj o prežitie.
Všetkých ich spája priekopnícky duch
ovplyvnený Patagóniou.
Toto je príbeh pobrežia dlhého vyše 6,400 km.
Od dotieravého chladu ďalekého juhu
sa tiahne na sever k vyprahnutej púšti.
Pre odvážnych ponúkajú tieto brehy mimoriadnu hojnosť.
A hnacou silou stojacou za touto hojnosťou je búrlivý oceán.
ŽIVOT NA OKRAJI
Na krajnom juhu Patagónie leží skalnatý ostrovček
preniknutý námorníckou legendou.
Hornov mys.
Neďaleko neho leží 800 vrakov lodí,
na ktorých prišlo o život vyše 10,000 ľudí.
Tu sa Atlantický a Tichý oceán zrážajú
s veľkým Južným oceánom.
Takto ďaleko na juhu už nie je okolo celého obvodu Zeme iná pevnina.
Nič nezastavuje vetry získavajúce na rýchlosti alebo vlny naberajúce výšku.
V tomto nesmiernom vodnom svete
je ostrov Los Estados životne dôležitým útočiskom,
domovom jedného z najimpozantnejších vtákov Južného oceánu.
Samec tučniaka skalného stráži svoje mláďa
staré len jeden týždeň.
Mladý ma obrovský apetít, no žiadne jedlo tu nie je.
Obaja čakajú na návrat matky. Loví ryby ďaleko na mori.
Prvé tri týždne svojho života tu mláďa musí zostať,
nech je počasie akékoľvek.
HRMENIE
Časté búrky sú pripomienkou,
ako blízko je tento ostrov od Antarktídy.
Otec môže vyzerať znechutene, no prácu má ľahkú.
Jeho družka sa vracia z denného zháňania potravy
na loviskách vzdialených vyše 20 km od brehu.
Pred nimi stojí veľká výzva.
Na toto drsné pobrežie sa nedá dostať ľahko.
V takýchto obrovských vlnách sú tvrdé pristátia nevyhnutné.
S plným bruchom potravy, podobne ako každá iná matka,
je táto samica poháňaná potrebou nakŕmiť svoje mláďa.
No každý krok je ťažko získaný.
Tisíce tučniakov konajú túto cestu každý deň
a mys prilákal nevítaného návštevníka.
Samec uškatca je 100-krát väčší ako tučniaky.
Vlny lomcujú drobnými vtákmi, ktoré sa mu snažia vyhnúť.
Každý útok znamená stratu, ktorá postihne celú rodinu.
Prekonala obrovské vlny a unikla oblude.
No skôr než sa pripojí k svojej rodine...
musí sa vyškriabať do kopca.
Je to veľká úloha pre nelietavého vtáka,
vysokého menej než 60 cm
Ale práve tu sa napĺňa ich meno.
Neuveriteľne silnými nechtami sa pridržiava skaly.
Zobák je dobrou lezeckou pomôckou.
Pri skúsených tučniakoch to vyzerá jednoducho,
avšak je to strmá krivka postupu.
Mladším chvíľu trvá, kým na to prídu.
Zlý odhad a začína sa znova.
Na vrchole útesu je postup trochu ľahší.
Kráča po stopách celých generácií,
raziac hlboké tunely chumáčmi lipnice.
Tieto cestičky spájajú okolo 20 rôznych kolónií
roztiahnutých po úbočí.
Musí nájsť cestu cez takmer pol milióna tučniakov,
no vie, kam ide,
pretože sa každý rok vracia do tej istej kolónie.
Tá sa nanešťastie nachádza na samom vrchole ostrova.
Nakoniec to po vyše 1,5 km dlhom výstupe zvládla.
A konečne je čas večere.
Je to špinavá záležitosť, no mláďa sa nesťažuje.
Nasledujúce dva mesiace sa oddaní rodičia budú o tieto povinnosti deliť,
kým nebude mláďa dostatočne veľké, aby sa vypravilo na oceán.
Potom strávi takmer polovicu svojho života na mori,
ďalej na juh než sa odváži väčšina ľudí.
Starí námorníci, ktorí sa odvážili do týchto južných šírok, majú príslovie -
pod 40 stupňami južnej šírky neexistuje žiadny zákon.
Pod 50-timi neexistuje ani Boh.
No existujú takí, ktorí si zvolili plaviť sa morami
na konci sveta.
Puerto Toro.
55 stupňov južnej šírky, najjužnejšie trvalé osídlenie na Zemi.
Býva tu len jedna rodina.
No v prístave sú migrujúci rybári, ktorí cestujú
stovky kilometrov pri hľadaní bohatstiev ďalekého juhu.
Puerto Williams a Nassau Bay
Nárazy vetra do 120 km/h.
Teploty od 3 do -2 stupňov.
Von sa nedá ísť.
More je príliš búrlivé.
Pracovali sme 15 dní bez prestávky.
Takže sa nemôžeme sťažovať na deň voľna.
Medzi nimi je aj Heriberto so svojou posádkou,
ktorí majú takmer storočné skúsenosti s lovom vo vodách pri Hornovom myse.
Vždy sú vydaní na milosť počasiu.
More musíte rešpektovať.
Môže sa stať všeličo. Nebude vás varovať.
Musíte sa len odporučiť Bohu.
Kým sú dobré podmienky, musia to využiť.
Posádka bude pracovať, spať a žiť spoločne
na malom 7-metrovom člne celú sezónu.
Lovia kraby.
Je to osamelá práca.
5 mesiacov sme preč z domu.
Nevidíte vyrastať svoje deti.
Je to ťažké.
No existuje hlavný úlovok, kvôli ktorému sa naozaj oplatí obetovať.
Centolla, krab z čeľade Lithodoidea.
V priemere meria takmer meter.
Vysoko cenená delikatesa predávaná do reštaurácií na celom svete.
Jediný krab môže vyniesť vyše 100 libier.
Toto je posledný.
Zhoršuje sa počasie.
Nie je dobrý deň na lov.
Je to turbulencia týchto morí, čo doručuje takú hojnosť.
Chladná voda prichádzajúca od Antarktídy je plná živín,
hnaných k hladine vetrom a vlnami.
Existuje ešte ďalší dôvod enormnej plodnosti týchto vôd.
Severne od Hornovho mysu ležia vrchy pokryté ľadovcami.
Každý z nich je kolosálnou silou,
vymieľajúcou hlboké ryhy do skál ne svojej ceste k moru.
To uvoľňuje do vody milióny ton usadenín,
zafarbujúc ju minerálmi.
Pod hladinou sa rozprestiera rozľahlý les obrovských chalúh.
Zásobovaná živinami z ľadovcov
môže chaluha dosiahnuť výšku vyše 30 metrov
a poskytuje úkryt pred silnými oceánskymi prúdmi.
Tento podmorský svet môže množstvom svojich druhov
súperiť s lesom na súši.
Dospelý krab Lithodoidea je dosť veľký nato,
aby si poradil so silnými prúdmi na otvorenom mori.
No mladému krabovi trvá 5 rokov, kým úplne vyrastie.
Pre toto mláďa je chaluha drahocennou škôlkou,
plnou zvláštnych susedov.
Život tu nie je bez nebezpečenstva.
Avšak je tu aj mnoho úkrytov.
A vo vode zásobovanej ľadovcami
je potravy takmer nekonečne.
Od lesov obrovských chalúh
tečú vody bohaté na minerály do otvoreného oceánu.
Tu sa stretávajú s masou studenej vody, ktorá sa sem ženie od Antarktídy.
To vytvára super plodnú zmes, ktorá sa valí na sever
ako Falklandský prúd.
Tečie vyše 1,600 km od Hornovho mysu nahor popri východnom pobreží Patagónie
a je hnacou silou života pozdĺž týchto brehov.
Dni sú tu dlhé, čo vytvára ideálne podmienky
pre jednu z najdôležitejších životných foriem na Zemi -
fytoplanktón.
Ako jedince sú riasy mikroskopické,
no spoločne tvoria povlak taký veľký,
že ho vidno z vesmíru.
Je to východiskový bod
jedného z najpozoruhodnejších potravných reťazcov na Zemi.
Obrovský húf sardel.
Potenciálna hostina pre uškatce.
No keď sa tisíce rýb pohybujú ako jedna,
veľkosť kŕdľa je mätúca.
Príchod húfu delfínov tmavých mení vyhliadky.
Pracujú ako tím a rozbíjajú ryby na menšie skupiny.
Úžitok majú z toho všetci lovci.
S plným bruchom nastáva pre uškatce čas zamieriť na breh.
Rovnaký príbeh sa odohráva na stovkách kilometrov pobrežia.
Na túto samicu čaká
jej mláďa. Má len dva mesiace.
BĽAČANIE
Na mori bola tri dni.
A jej mláďa dychtí po mlieku.
Niekoľko nasledujúcich dní zostane na brehu,
kde sa pridá k takmer 20,000 ďalším
v jednom z najväčších sústredení uškatcov na južnej pologuli.
S hojnosťou potravy neďaleko pobrežia
a kilometrami izolovaných pláží
to vyzerá ako perfektná škôlka.
Pri odlive chránia rozsiahle útesy pláž od otvoreného mora.
Vytvárajú prírodné bazény,
tiché, bezpečné vody, kde sa mláďatá učia plávať
Keďže väčšina matiek je na love,
je na tých, čo tu zostali, aby dávali pozor na mláďatá.
No príliv znamená, že ich svet sa má zmeniť...
..prinášajúc otvorené mora nepohodlne blízko.
Kosatka dravá.
Mláďatá ešte nikdy nič také nevideli.
Najprv sú zvedavé a mieria späť priamo na plytčinu...
..a nebezpečenstvo spoznajú, až keď je neskoro.
Táto matka nebezpečenstvo chápe.
Neustále hliadkuje nad aj pod hladinou...
no je tu priveľa mláďat nato, aby ich všetky dostala do bezpečia.
Môže len použiť seba ako štít.
Tento raz sa jej odvaha vypláca.
Kosatka nie je osamelým zabijakom.
Aj ona je matkou
a učí loviť svoju vlastnú rodinu.
Toto je vysoko špecializovaná technika lovu,
ktorú zvládnuť jej trvalo roky.
Plávaním na boku ukryjú kosatky svoje chrbtové plutvy.
Rodina zmĺkne, keď sa blíži k brehu.
Musia získať moment prekvapenia.
Prichádzajúca vlna ju poháňa dopredu na konečný útok.
No iba približne 1 z 10 pokusov končí úspechom.
Pri každom útoku riskuje vlastný život.
Prepočíta sa
a uviazne na pláži.
Iba hŕstka kosatiek na svete zdokonalila tento spôsob lovu
a je niečím jedinečne patagónskym.
REV UŠKATCA
Pre rodinu kosatiek
je to len krátka príležitosť.
Mláďatá si čoskoro uvedomia hrozbu
a kosatky zamieria späť na otvorené more.
Popri patagónskom pobreží
uspeli tí, ktorí sú pripravení robiť veci inak.
Takmer 1,600 km severne od Hornovho mysu
je Falklandský prúd ešte stále hnacou silou života
popri týchto brehoch.
Chránený pred otvoreným morom rozľahlým polostrovom Valdes
sa rozkladá široký záliv San Jose.
Žije tu veľmi málo ľudí.
Tí, pre ktorých more znamená živobytie.
Lukas del Rio má prácu, pri ktorej stojí tvárou v tvár
pred bohatstvom oceánu.
Ráno sa zobudíte a more máte rovno pred sebou.
Potápam sa už 17 rokov.
A každý deň nájdem niečo nové.
Na rozdiel od väčšiny potápačov
nepoužíva Lukas a jeho skupina kyslíkové fľaše.
Miesto toho sa vzduch na dýchanie pumpuje z kompresora
cez krehké hadice.
Musia sa uistiť, že hadice nie sú roztrhnuté,
keď sa ponárajú 20 metrov za skrytou úrodou.
Slávky, alebo ako ich tu volajú, cholga.
Nemáme žiadne stroje, všetko sa robí ručne.
Som tu len ja, more a mäkkýše.
Takýto zber úrody znamená, že Lukasova skupina
môže pracovať po boku prírody,
pretože aj iní rybárčia v tomto zálive.
PÍSKANIE
Na prieskum prišlo stádo delfínov tmavých.
BÚCHANIE NA BOK ČLNA
Búchaním na bok člna
dávajú potápačom vedieť o prítomnosti delfínov.
ZVUKY DELFÍNOV
Nie sú nevítané, no potápači musia udržať
delfíny v odstupe od svojich dýchacích hadíc.
Je tu ďalší zvedavý návštevník.
Prichádza veľryba.
Približuje sa.
Vyše 600 veľrýb južných sa každý rok vracia do zálivu,
sledujúc Falklandský prúd na sever
od svojich lovísk na juhu.
Lukasova skupina si dáva pozor, aby sa nepotápali na miestach,
kde sú prítomné veľryby,
no veľryby sa niekedy zo zvedavosti priblížia.
Je to akoby popri vás plávala ponorka.
Je to neuveriteľné. Taký obor.
Potápači majú šťastie, že sa o záliv delia
s jednou z najväčších škôlok veľryby južnej na svete.
Každý rok sa tu narodí vyše 100 mláďat.
Tieto pokojné a teplé vody sú pre veľrybie mláďatá ideálne.
No pre iných návštevníkov
stúpajúce teplo severných úsekov patagónskeho pobrežia
presahuje zónu ich komfortu.
Tulene slonie trávia väčšinu roka
v chladných vodách južných morí.
Sú to bohaté loviská v pobrežných vodách,
kvôli ktorým tieto tulene prichádzajú tak ďaleko na sever.
Prišlo sem porodiť vyše 15,000 samíc,
znášajúc teploty do 30 stupňov.
Predsedá im obrovský samotársky samec.
Pán pláže.
Toto je jeho hárem
a má právo páriť sa so všetkými týmito samicami.
O udržanie tejto pozície musí bojovať.
Čoskoro po vrhnutí mláďat sa samice môžu znovu páriť,
čo neostáva bez povšimnutia.
JEMNÉ VRČANIE
Sok.
Skúša šťastie.
Je takmer 10-krát väčší ako samica.
A tá nemá pri párení veľké slovo.
No sok podstupuje obrovské riziko.
Napriek váhe takmer 4 tony
je pán pláže prekvapujúco vrtký.
Jedno brutálne uhryznutie odrádza votrelca od ďalšieho boja.
GRÚLENIE
Pán pláže si musí zápasy vyberať s rozumom.
Nasledujúce dva mesiace nemôže opustiť pláž a ísť sa kŕmiť,
lebo by svoj hárem stratil.
Musí žiť z tukových zásob.
No 15 centimetrová vrstva tuku je v tomto teple ťaživá.
Takže musí zahnať konkurenciu s čo možno najmenším úsilím.
Väčšina rivalov sa snaží na seba neupozorňovať.
No to môže byť zložité, keď ste ako veľké auto.
GRÚLENIE
Na väčšinu platí kývnutie alebo zagrúlenie pána pláže.
No nemá ani chvíľu pokoja
a to si začína vyberať svoju daň.
Úsvit odhaľuje skutočného súpera.
Osviežený vodou sa sem neprišiel len tak zakrádať.
Prišiel si pre trón pána pláže.
MRMLANIE
Narazil pán pláže sa sebe rovného?
Keď sa vztýčia, sú vysokí takmer tri metre.
Nikto nechce ustúpiť.
MRMLANIE
Každá rana im vysáva energiu.
Hrubý tuk ich ale nechráni pred 8 cm dlhými špičiakmi.
Pán pláže začína získavať prevahu.
Napriek týždňom bez potravy a oddychu
víťazí tento raz jeho skúsenosť.
Každý boj zanecháva na ňom stopy
a sezóna ešte zďaleka neskončila.
No teraz si môže na chvíľu vychutnať svoje víťazstvo.
Stará sa o hárem,
ktorý je súčasťou jednej z najväčších kolónií tuleňa slonieho na Zemi.
Smerom na sever odtiaľto
začína vplyv Falklandského prúdu konečne klesať.
No sila mora
priťahuje na severné pobrežie Patagónie ešte jedného posledného návštevníka.
Na tieto jemné pieskovcové útesy
naráža vietor a vlny...
..čím sa vytvárajú ideálne podmienky pre dlhochvosty patagónske.
Papagáje leteli vyše 1,600 km na juh z Uruguaja,
vymeniac svoj tropický domov za tento nechránený kus pobrežia.
Každý rok sa ich sem vracia vyše 70,000,
čo znamená najväčšie zoskupenie papagájov kdekoľvek na svete.
Bezpečne ukryté v dierach
siahajúcich do čela útesu do hĺbky 3 metrov,
vychovávajú papagáje svoje mláďatá.
O ich výživu sa starajú samce.
More tu ešte stále ponúka hojnosť potravy.
No pre papagáje to nemá cenu.
A tak mieria samce do vnútrozemia.
Takto ďaleko na severe prší málo a je tu príliš sucho na rast stromov.
Niekedy musia preletieť takmer 80 km,
aby našli kroviny a trávy, na ktorých sa kŕmia.
Prirodzených zdrojov vody je tu málo.
BUČANIE
Našťastie tu divočina ustupuje farmám
a papagáje to využívajú.
Tento cícerok nenapojí niekoľko tisíc kusový kŕdeľ,
ktorý musí nakŕmiť svoje mláďatá.
V tento nezvyčajne pokojný deň
potrebuje vodná pumpa trochu povzbudenia.
Teraz sa môžu poriadne napiť.
Pri takej ďalekej ceste za potravou a vodou sa poriadne vysmädne.
A papagáje ju absolvujú 4 krát za deň.
No námaha sa vyplatí.
Tieto útesy sú takým dobrým hniezdiskom,
že sem prichádza vychovať svoje mláďatá takmer
celosvetová populácia dlhochvostov patagónskych.
A takéto obrovské zoskupenie napomáha ich bezpečnosti.
Dokonca aj pred útokmi zo vzduchu.
Samica sokola sťahovavého.
Najrýchlejšieho predátora na svete.
No papagáje majú spôsob, ako sa s ňou vyrovnať.
Keď sa zhromaždí viac papagájov,
čelia svojmu vyzývateľovi priamo.
Keďže stratila moment prekvapenia,
prepásla svoju šancu.
DŽAVOT PAPAGÁJOV
Byť súčasťou davu prináša výhody.
A tieto davy sú poriadne veľké.
Pozdĺž celého pobrežia,
od Hornovho mysu po severné úseky Patagónie,
je život definovaný silou mora.
Severne odtiaľto sa vplyv Falklandského prúdu stráca
a takisto aj duch Patagónie.
Patagónia môže byť pre väčšinu príliš drsná a nemilosrdná,
no ponúka príležitosti pre tých, ktorí sú dostatočne odvážni,
aby prijali jej výzvy
a robili veci trochu ináč.
Bojovníci,
priekopníci
a individualisti volajú Patagóniu svojím domovom.
Najnáročnejšou skúsenosťou pre štáb
bola na ďalekom juhu Patagónie
filmovať tučniaky skalné na ostrove Los Estados.
Výskumník Anthony Pyper, kameraman Paul Stewart
a producentka Evie Wright sú prvým štábom BBC, ktorý dostal povolenie vstúpiť
na ostrov za takmer 40 rokov.
Pri kormidle je kapitán Hank.
Plavba na Los Estados trvá vyše 20 hodín,
takže Evie má príležitosť informovať Paula o tom, čo leží pred nimi,
z opisu britskej námornej expedície z 18. storočia.
Hovorí, že hoci Tierra del Fuego má
"neobyčajne pustý a vyprahnutý vzhľad,
"napriek tomu to ostrov ďaleko prekonáva svojou nedotknutosťou
"a strašidelnosťou svojho vzhľadu." Wow.
No paráda! SMIECH
Aby sa dostali na Los Estados, musia prejsť cez neslávnu úžinu Le Maire,
30 km prieliv oddeľujúci ostrov od pevniny.
Silné prúdy z nej robia jednu z najnebezpečnejších vodných plôch
na svete a neprispieva to ani k pohodlnej plavbe.
Po krátko spánku prichádzajú o štvrtej ráno.
S Hankom odchádza aj dôležité spojivo štábu s vonkajším svetom.
Nezabudni na nás. Vráť sa.
SMIECH
Keď zostali sami, začína im dochádzať
veľkosť výzvy, ktorá pred nimi stojí.
Majú takmer tonu výbavy
a všetko to musia preniesť pešo.
Netrvá dlho a objavuje sa prvý tučniak.
No je to nesprávny druh -
osamelý tučniak veľký namiesto pol milióna tučniakov skalných,
ktorých sem prišli filmovať.
Všetko pekne po poriadku - štáb stavia základný tábor,
úkryt pre skladovanie výbavy a zásob.
..na streche stanu sú úchyty. Môj pasuje.
To vidím. Lietanie je tu možno zlým spôsobom prepravy, vzhľadom k...
ideme sem umiestniť množstvo neuveriteľne ťažkých debien...
A najhoršie na tom je, že vrch sa už pára.
To hej.
Po vybudovaní základného tábora je čas nájsť tučniaky.
Kde by mali tučniaky byť, vedia vďaka
rade tímu argentínskych vedcov.
Po strmom dvojhodinovom výstupe
nachádzajú presne to, čo hľadajú...
..a rozkladajú druhý tábor.
Za niekoľko dní Paul zachytáva oddanosť vyžadovanú
od samcov tučniaka skalného,
ako chránia v hniezde svoje mláďatá,
z ktorého sa ani nehnú.
Karakary pátrajúce po nestrážených mláďatách
im ich prácu nezľahčujú.
No toto je len polovica príbehu.
Štáb potrebuje nafilmovať aj samice vracajúce sa z mora.
Toto je ako prechod krajinou Dr. Seussa, no nie?
Je to absurdné.
Dostať sa cez trsy lipnice je pre ľudí ťažšie
než pre tučniaky.
Máte pocit, že nikdy nejdete dvakrát tou istou trasou.
Whoo!
Pokračuj.
Dostať sa na mys stojí za námahu.
Los Estados je chránená provinčná rezervácia chránená zákonmi Argentíny.
Štáb patrí medzi pár privilegovaných, ktorí mali šťastie, že sa sem dostali.
Kvôli tomu väčšina tučniakov skalných
zrejme nikdy predtým nevidela ľudí,
a sú viac zvedavé než vystrašené.
Paul, myslím, že si lámu hlavy tým, na čo sa pozeráš.
No rozhodnuté nakŕmiť svoje mláďatá
samice tučniakov si nenechajú prekážať otravným filmovým štábom.
Kvôli náročnému terénu
musel tím nechať generátor,
potrebný na dobíjanie batérií, v základnom tábore.
A tak Antony chodí viac ako šesť hodín denne,
aby mohli kamery bežať.
Idem na mys po batérie a potom...
Späť do základného tábora a ráno znovu sem.
Ahoj, opatruj sa.
Veľa šťastia.
Pre Patagóniu je nezvyčajné,
že bolo niekoľko relatívne pokojných a slnečných dní.
No všetko sa to má zmeniť.
Nechal som Evie a Paula na vyloďovacom mieste tučniakov
a počasie bolo nádherné.
No tu sa môže v okamihu zmeniť, a práve to sa deje.
Je fakt veterno!
Padajú krúpy!
A začalo snežiť.
U Anthonyho, ktorý toho každý deň veľa nabehá -
a osamote - si to začína vyberať svoju daň.
Vietor ešte viac zosilnel!
Nebude to pekné.
Vlastne to nie je také zlé.
Hm...tu je pekne slnečno.
ZAVÍJANIE VETRA
Necítim si nohy.
Moje čižmy...
Stan moc dobre nedrží.
Keby som bol tučniakom.
Na konci pobytu na ostrove
Anthony zlezie ekvivalent veľkosti Everestu
a schudne 9 kg.
Ahojte.
Minulú noc pomerne dosť snežilo.
Držme si palce, aby bolo v pondelok lepšie počasie.
Dnes je aký deň?
Sobota.
Zlé počasie znamená, že Paul môže zachytiť verný obraz toho,
čím si musia tučniaky skalné prejsť pri starostlivosti o svoje mladé.
No je tu veľký problém.
Prichádza poriadna búrka.
Vlastne padajú krúpy, hrmí a blýska sa.
Hank sa má vrátiť s člnom,
no nemôže sa vydať na rozbúrené more,
a tím musí trčať na ostrove.
Keď je už každý späť v základnom tábore na pobreží,
počasie sa zlepšuje,
no nič nezaručuje, že Hank vyplával.
Zásoby potravín sa míňajú.
Bezpečnú plavbu! Uvidíme sa zajtra. Ahoj.
Konečne!
Dobré správy.
Ako na každého, kto pracoval na minisérii Patagónia,
zanechal ostrov Los Estados na Anthonym trvalý dojem.
Nemôžem uveriť, že ideme domov.
Hoci to tu bolo pekelné lezenie...
Toto miesto ma tak zvláštne drží. Bude mi chýbať.
Štáb mal privilegovanú možnosť na chvíľu nahliadnuť
do úpornosti a vytrvalosti, ktorá je potrebná
na vybojovanie si života na pokraji Zeme.
Preložil papuliak 1/2016