Vrijeme je, gospodo. Ispijte čaše, molim. Vrijeme je.
Hajde, Harry. Vrijeme je.
Svijet je otišao k vragu! Svi se nekamo žure.
Laku noć, George. -'Noć! Vidimo se sutra.
Hajde, stari. Popij što imaš. Čuo si me, zatvaramo.
Do tučnjave ti je, je li? Može!
Momče, zaista si to učinio.
Mrtav je. Ubio si ga.
Što je bilo?
Držite ga!
Što je učinio? -Ubio je gazdu, eto što!
Hej, što se dogodilo? -Ubojstvo! -Ma nemojte?
Je li kraj tebe protrčao visok momak? -Ne. -Onda je otišao ovud.
Tko ste? Što želite? -Tražimo nekoga. Možda se zavukao u kuću.
U ovu nije. Ovo je poštena kuća. I to ne zahvaljujući policiji!
Ništa ti se neće dogoditi ako budeš šutjela. Jasno?
Samo nešto pokušaj i ja ću...
Da se nisi maknula i budi tiho.
Živiš sama?
Što si se ukipila? Opusti se.
Ostat ću neko vrijeme, prihvati to.
Nemaš se razloga bojati. -Zašto se onda ti bojiš?
Kamo si krenula?
Nikamo, ali za sat vremena moram na posao. -Zašto bih te pustio?
Poslat će nekog da vide jesam li bolesna.
Tko? -Institut. -Molim? -Radim u klinici pri Institutu Mary Wilson.
Gledala sam te dok si spavao. Govorio si u snu.
Što sam rekao? -Ništa kompromitirajuće.
Može li kava? -Ima skuhanog čaja ako želiš.
Mlijeko je pred vratima zgrade. -Pit ćemo bez mlijeka.
Ne volim bez mlijeka.
Ja ću ga donijeti.
Moram krenuti.
Kako to da nisi rekla policajcu?
Kad se vraćaš? -Oko sedam.
Ali očekujem da te neće biti. -Što ako me ipak bude? -Teško.
Ostat ću do mraka.
Jesi li nekog opljačkao ili ubio?
Tako misle. Bio sam u gostionici i pio sâm. Izbila je tučnjava.
Netko je premlaćen. Klisnuo sam. Nov sam pa su... krenuli za mnom.
To je sigurno sve? -Sigurno.
Samo malo!
Da?
Ništa.
Dobra si cura.
'Jutro, mila. -'Jutro, gđo Gaynor. -Uranila si? Već si uzela mlijeko.
Gužva je na poslu. Pospremila sam već sobu pa ne morate vi. -Hvala.
Shelley, Izabrane pjesme.
Jane Wharton, 3. Rujna 1939.
Da nisi pisnuo! Jasno?
INSTITUT MARY WILSON.
Hoće li boljeti? -Malčice.
I od toga će mi ozdraviti uho? -I to brzo, vidjet ćeš.
A sad duboko udahni.
Eto, gotovo.
Nisam plakao! -Ma znala sam. Idući ponedjeljak u isto vrijeme. -Hvala.
Ozdravit ćeš, Donalde. Ugodan ti vikend. Ali izbjegavaj grubu igru.
Ugodan vikend i vama. -Hvala. Zdravo, Donalde! -Zdravo!
Pozdrav!
Ti si. -Da.
Što želiš? -Ništa, samo sam te htio pozdraviti.
Pa zdravo onda.
Raščistimo nešto: Nisam hotel. -Ne trebam hotel. -Što trebaš? -Ništa.
Da zovem policiju? -Zašto? Samo želim razgovarati. -Ali ja ne.
I ne hodaj uza me. Pozovem li policiju, reći ću da si mi provalio.
I da si sudjelovao u tučnjavi. -Rekao sam ti što je bilo. -Netko je ubijen.
Zanima te zašto sam klisnuo? Dezerter sam.
Nije mi se čekala murja. Eto, sad znaš.
Svratio sam da te pozdravim i vratim ovo.
Hvala, mislila sam... -Da sam ti ukrao?
Ne potkradam one koji mi pomažu. Slučajno sam uzeo. -Oprosti.
Sad bih se oprostila ako nemaš ništa protiv.
Moraš li me pratiti? -Možda nemam pametnijeg posla.
Daj prestani! Zašto se ljutiš? Neću ti ništa.
Ostavi me! Ne znam ni tko si! -Pa što? Samo želim razgovarati.
Zovem se Bill Saunders. -Znam koliko i prije. -Što te zanima?
Rođen sam u Kanadi, odrastao u Detroitu. -Zašto se ne vratiš? -Što?
Čemu da se vratim? -Nečemu, nekomu. -Nema nikoga, ničega.
I ti si prilično usamljena.
Dođi, idemo odavde!
Što je? Nikad nisi bio u zoološkom? -Proveo sam život ondje.
Ne volim se toga prisjećati.
Treseš se. -Ne podnosim kad je nešto zatvoreno u kavez.
Jesi ikad bila iza bodljikave žice? -A ti?
Gotovo dvije godine u nacističkom logoru.
Napucavali su se sa mnom...
Majmuni u kavezima nisu ništa! Trebaš vidjeti ljude.
Jesi li za kikiriki? -Može.
Hvala.
Zoveš se Jane. Vidio sam knjigu.
Tko je onaj s čvarcima? -Molim? -Momak na fotografiji.
Lloyd. Poginuo je.
Šteta.
Jesi li ga preboljela?
Tebi je lako preboljeti?
Jesi li ikad gledala utrke? -Konja? -Da. -Nisam.
Trebala bi. Sve treba isprobati.
Hoćeš sa mnom u subotu? Imat ćeš dotad mira od mene ako pristaneš.
Jako si čudan.
Kasnimo li? -Propustili smo prvu utrku, ali ionako je druga važnija.
Nisam došao iz Londona da bih zaradio.
Zar izgledam kao da trebam novac?
Došao sam vam pomoći da odavde odete sretniji i punijih džepova.
U svakoj od ovih omotnica ime je pobjednika druge utrke.
Pet šilinga je cijena za prosječnog nevjernog Tomu.
No vama, dame i gospodo, taj podatak nudim za pišljivi šiling.
Jedan šiling! Što kažete? Jedan šiling?
Jedan šiling. Jedan...
Može? Jedan šiling. -Briši! Nađi druge naivčine. -Ne, molim vas.
Izvolite. Hvala. -Hvala vama, gospođice.
Druga utrka: Nenadani Oblak. -Omjer je 35:1.
Pobijedit će? -Hoće ako svi ostali pocrkaju. Znam ja koji će. -Zaista?
Mlijekarica. Sto posto. -Kako znaš? -Rekao mi je džokej. Pobijedit će.
Kladit ću se ipak na Nenadanog Oblaka. Zbog imena.
Koliko ću dobiti ako pobijedi? -35 puta visinu uloga. -Ništa lakše!
Kladimo se. Izvoli. -Lud si! Funtu? Ionako ne bih tvojim novcem.
I ne bih više od šilinga. Ne pada mi novac s neba.
Uplaćujem jedan šiling na Nenadanog Oblaka.
Brzo govori, ništa nisam razumjela. Hoće li brzo početi? -Da.
Krenuli su!
Koji je Nenadani Oblak? -Šesti. -Ne vidim. -Na 6. Je mjestu. -Ne vidim!
Juri! -Gdje je sad? -Ne znam ni koji je. -Džokej je u plavom. -Naprijed!
Već je gotovo. -Tko je pobijedio?
Ne znam. -Pogledaj na ploču!
Pobijedio je! Znala sam! Onaj čovjek nije pričao bez veze.
A ti si uložio u Mlijekaricu. Baš mi je žao. -Idem ti po dobitak. -Ne.
U tome je pola zadovoljstva. -Dobro, idi. Ovdje te čekam.
Zdravo, stari! Tko bi mislio da ću te sresti.
Zamijenili ste me s nekim. -E, sad si me povrijedio jer ja se tebe sjećam.
Lijepo te vidjeti kako se tu šepiriš kao da je svijet tvoj.
I slobodan. Slobodan kao ptica.
U redu je, djevojke još nema. Lijepa je i prava dama.
Ne poznajem te! -Mir. Nisam murjak i ne žicam. Nemaš razloga za brigu.
Miči se od mene! -Dobro, dobro.
Ali ako ikad ustrebaš prijatelja, javi se.
Kad nekom mom zagusti, uvijek rado priskočim.
Zapamti, prijatelji se u nevolji poznaju.
Bobby Burns. Pozdrav, stari!
Još dva! Ukupno 42 šilinga!
Lijepa zarada. -Koliko novca! -Želiš ga vratiti? -Ne.
Idemo na čaj dok prođe gužva u vlaku. Kako si ti prošao? -Loše.
Često ideš na utrke? -Da, ali nikad s djevojkom.
Ne vjerujem. -Nikad s djevojkom ovako sretne ruke.
Već se dugo nisam ovako lijepo provela. Bilo je zabavno. -Dobro.
Ozbiljno to mislim.
Jesi li umorna? -Posve iscrpljena, ali isplatilo se.
Imaš obitelj? Baš nikoga? Bar smo po tome slični.
Obrazovana si, vidi se. -Da?
Ja imam samo šest razreda osnovne.
Kakva si ti bila?
Ja? Bila sam dobra curica. Tiha. Nikad nisam stvarala probleme.
A ipak te život nije štedio. Kažem to zbog RAF-ovca.
Nije se to samo meni dogodilo.
Čime se baviš na poslu?
Svima pomalo asistiram. -Sviđa ti se to? -Jako. Osjećam se korisnom.
Nije to loš osjećaj.
Jesi za cigaretu? -Nismo u vagonu za pušače.
Ti slobodno idi zapaliti. -Dobro.
Stalno nalijećemo jedan na drugog. Valjda nam je takav horoskop.
Dobar znak, zar ne? Vidi se da se sviđaš svojoj dami.
Ali ti se sviđaš i damama i lakim ženama. Nju sam nazvao damom.
Nego, vidio sam da brojiš novac. Nisi baš imao što brojiti. -Nisam.
Svidio si mi se čim sam te vidio te noći u gostionici... -Šuti!
Zamisli, ne sjećam se ni kako se zvala.
Nego, čuo sam za jedan posao.
Posao? -Malen pothvat. Dobro bi mi došao partner.
Mlad, jak, hrabar, snažnih ruku. Zarada je pedeset funta.
Nema šanse. -Sad si svetac, je li? -Što ste se ispriječili tu na hodniku?
Dobro, dobro. Slušaj.
Želiš li impresionirati mladu damu, ne zaboravi, za to trebaš novac.
U redu ako tu sjednem?
Smijem podići noge? -Izvolite. -Već je bolje. Cijeli dan stojim.
Ali što se žalim? Dan je bio dobar. Prodajem umjetno gorivo.
Izgleda kao ugljen, gori kao ugljen, ali dulje grije i ne smrdi.
Jeste li ga ikad probali? -Nisam.
Ako ikad poželite, izvolite.
Zajedno ste? -Da.
Ne znam što bih bez karata.
Stalno putujem. Moram si nečim zaokupiti um.
Volite li kartaške trikove?
A vi, gospođice? -Ne osobito.
Ovaj sigurno nikad niste vidjeli. Uzmite bilo koju kartu.
Pogledajte je, nemojte mi je pokazati, zapamtite je i vratite.
Pikova dvojka. -Jako dobro! Ali... -Jesi li vidjela ovaj?
Pikov kralj, kraljica i dečko.
Gdje je kraljica?
Jako dobro. -Običan trik kojim se zavara oko.
Pokušaj još jedanput.
Ne, ne, ondje vam je kraljica.
Bravo. -Imam oko za to, vjerojatno zato što se i sâm time bavim.
Svejedno mislim da vas mogu prevariti. -Sumnjam.
Jeste za rundu? -Zašto ne! Upozorio sam vas.
Dajte i vi ulog.
Pa...
Zašto ne!
Ta.
Zaista ste brzi! -Rekao sam vam.
Ipak mislim da vas mogu prevariti. Idemo opet, dvostruko.
Ja neću.
Rekao sam: Idemo opet, dvostruko. -A ja sam odbio. Jasno?
Izaberite kartu. -Mislite da sam glup?
Ne dam se preveslati svakom prevarantu. -Igrajte.
Bille. -Radije poradite na tim svojim trikovima. -Bille, nemoj!
Upomoć! Upomoć!
Miči ruke s mene! -Nisi trebala povući kočnicu. Sve bi bilo u redu.
Dođi. -Ne idem s tobom. -Što je?
Zbog one ništarije? Kako te samo gledao! -Ne želim te više vidjeti.
Slušaj me. Morao sam ga udariti. Bili smo jedan na jedan.
Bilo nam je lijepo... -Zašto sam izašla s tobom? -Nije li bilo lijepo?
Da, mislila sam da sam te krivo procijenila, ali sad vidim da si loš.
Ali nisam ti naudio! -Ma nemoj.
Jane! -Pusti me. -Slušaj.
Jedino s tobom želim biti, razgovarati. Što tu ne valja?
Ti ne valjaš! Kukavico! Kažeš, bili ste jedan na jedan.
On je bio stariji. Tako bi se pravdao i da si udario dijete.
Što ti je? Zašto ne možeš biti pristojan kao ostali ljudi?
Običan si nasilnik. -Jane!
Jane! -Hej, ti! Pusti mladu damu na miru.
Williame Earle Saunderse, proglašeni ste krivim za dva zločina.
Prvo, za oružani prepad nad Thomasom Widgeryjem.
Drugo, divljački i neizazvan napad na policajca u obavljanju dužnosti.
Imate li što reći u svoju obranu? -Nemam.
Za svaki vas zločin osuđujem na šest mjeseci prisilnog rada.
Kazne ćete služiti istodobno.
Nadalje, iako dosad niste osuđivani,
zbog brutalnosti napada moram narediti
da još primite osamnaest udaraca bičem.
Hajde!
Još!
Otpušten iz bolnice.
Kazna u cijelosti odslužena. Zatvorenik pušten.
Je li stol zauzet? -Nije.
Čekate nekoga?
Jeste li za koju? -Nisam. -Da se zabavimo.
Sad si za trunčicu još više Englez.
Tebe se posvuda može sresti. -Kako se osjećaš nakon odmora?
Odlično. -Drago mi je to čuti.
Stalno mi se vrzmaš po glavi. Hej, George! Dođi!
Daj da te počastim partijom. Složi ih, mrgude.
Jesi li se snašao? Imaš li što u planu? Kakav poslić?
Imam u planu otići iz grada. -Razumijem te.
Nakon svega što si prošao.
No ipak ćeš trebati nešto šuške. Kako stojiš u vezi s tim?
Snalazim se. -Ne sumnjam.
Ti se uvijek snađeš.
Ali zatreba li ti još kinte da se otisneš, staneš na noge...
Ništa ne trebam. -To nije točno.
Svi trebamo malo više od onog što imamo.
No ne daj da ti narav pomrači um. Mnoge je to stajalo glave.
Razmisli prije nego što udariš.
To je moje geslo. -Hajde, reci što ti se mota po glavi. Da čujem.
E, sad razumno zboriš.
Uzmi, častim te čajem.
Previše ljudi danas hoda, a mogli bi se voziti autom.
Da im se pruži prilika.
Ne razumijem. -Čekaj malo.
Jesi li ikad razmišljao o kuponima za benzin?
Tu se da lijepo zaraditi ako znaš kako.
I lijepo robijati ako te uhvate. -Ako ti pucaš na nešto bolje...
Recimo, na posao u uredu ili banci... Na nešto fino i ugledno.
Dobro ti znaš na što ja pucam.
Što kad bih prihvatio?
Koliko sam samo čekao da to izgovoriš!
Strpljenje i sreća, to je moj moto. To me dovelo ovamo gdje jesam.
Ti i ja bismo mogli biti pravi partneri. -Da nešto raščistimo.
Samo jedan posao, za veliku lovu. -Moja adresa je Markwell Place 7.
Sedam je sretan broj.
Zdravo, Bille.
Pokušala sam saznati kad izlaziš.
Zaista? -Da, ali to otkrivaju samo rodbini.
Mislio sam da si me zaboravila.
Ja sam mnogo razmišljao o tebi. -Jesi? -Da.
Zaključio sam da nije u redu što te zapao netko poput mene.
Nismo baš bili osobito skladan par.
Večeras je jako sparno.
Meni ne smeta. Mislim da mi ništa ne bi smetalo.
Šest mjeseci u zatvoru je kao vječnost. -Dobra večer.
Dobra večer, gđo Hill.
Hoćeš zapaliti? -Ne, hvala.
Kako provodiš vrijeme?
Otišla sam s prijateljicom na večeru pa u kino.
I tako svaku večer? -Ne.
Skoro će završiti zgradu. -Da, dugo je već grade.
Što namjeravaš?
Skupiti nešto novca i otići. -Otići? Kamo? -Ne znam.
Možda u Kanadu.
Krenut ću ispočetka. -U institutu trebaju vozača kamiona.
Mogu ujutro razgovarati s dr. Traversom. -Ti?
Znaš voziti, zar ne? -Znam. Ali zašto...
Bio bi cijelo vrijeme vani, sam.
Ne bi li volio takav posao? -Nije mi jasno zašto to činiš.
Što ćeš mu reći tko sam i gdje sam bio?
Istinu i da si mi prijatelj.
Drago mi je što sam te vidjela, Bille. Laku noć.
Laku noć.
Ne zvuči dobro. Zategni malo. -Da, treba...
Kako znaš? -Vozila sam četiri godine vatrogasnu hitnu.
Da si me vidio: Hlače, zaštitna jakna, velike teške čizme.
A tek čuo!
Kako ide, stari?
Otkud ti? -Imaš pune ruke posla. Radiš i prekovremeno. -Kako znaš?
Piše na ploči. U osam krećeš u Evesham.
Lijepa ruta. -Slušaj, imam posla.
Utovaruješ krasne stvarčice. Čudesan asortiman.
Penicilin, antibiotike i tko zna što sve ne.
Jasno je ko dan! Ovo je tvoja velika prilika. I Harry je zna iskoristiti.
Da? -Ovdje je to neizvedivo, ali na kontinentu... Znaš kako je ondje.
Jad i bijeda! A što prati jad i bijedu? Patnja! A što prati patnju?
Zarada! -Lud si! Nikad ne bi prošao granicu. -Prošao bih i vrata raja.
Imam vezu. Kapetana broda Pelicano.
Baš je stigao iz Gravesenda. On bi to prebacio. I tebe.
Dobro mi je gdje sam. -Ne razumijem te, momče.
Kao da si nešto zaboravio. Sjeti se što ti visi nad glavom.
Dugo si okolišao. -Nisam samo ja bio u Sidru i dupinu te noći.
Prikloni mi se. Kad ovo obaviš, živjet ćeš kao bubreg u loju.
Izvan zemlje, punih džepova. Moći će ti staviti soli na rep.
I neće biti Harryja da te podsjeća na nešto ružno učinjeno u afektu.
Shvaćaš?
Lakše malo, momče. Stari Harry nije jak, ali zna se obraniti.
Što bi bilo da nazovem policiju?
Objesili bi te, zar ne? Objesili.
No ako želiš zadržati posao, i to se da srediti.
Prikazali bismo te kao nevinašce.
Zaustavili bismo kamion, svojski te pretukli i nitko ne bi ništa slutio.
Ja bih se potrudio da dobiješ svoj novac. -Ne želim novac!
Dobro, omogućit ću ti ovu pljačku pa smo kvit.
Dođeš li mi opet, ubit ću te. -Zavaravaš se, momče.
Ali ako tako želiš... -Želim!
Nikad me više ništa nećeš tražiti. -Ići ćeš tunelom Blackwall.
Čekat ću te pred ulazom u pola devet. Povest ću i dečke.
Sredit će te da ćeš izgledati kao da te vlak pregazio.
Samo izgledati.
Divim se njihovoj vještini.
Ali znaj! Ovo mi je važno.
Da nisi pokušao preveslati Harryja.
Iz tunela skreni na Maidstone Road. Lako ćeš naći Evesham.
Samo da zaustave taj šarlah prije negoli prijeđe u epidemiju.
Žao mi je, znam, skupio si prekovremenih. Odužit ćemo ti se.
Uzmi sutra slobodno. -Hvala.
Zdravo, vozaču! Brzo uđi, skloni se s kiše.
Užasno vrijeme, a čeka te duga vožnja. -Ne smeta mi.
Da te odbacim kući? -Ne, idem s tobom.
Nije ti drago? U Eveshamu nedostaje osoblja pa sam se javila.
Mogli su poslati nekoga drugog. Cijeli dan radiš!
Ne želiš da idem s tobom? -Jasno da želim.
Nešto nije u redu, Bille? -Ne.
Krenimo.
Postaješ prilično omiljen u institutu.
Zaista? -Da. Zar ne vidiš? Svima si drag.
Nije ti dojadio posao? -Nije, sviđa mi se.
Tako sam i mislila. Izgledaš zadovoljno.
Nije stvar samo u poslu.
TUNEL BLACKWALL
Nikad nisi bio u Eveshamu? -Ne. Kako je ondje? -Prekrasan kraj.
No mi u njemu nećemo uživati.
Evo ga!
Mahao nam je. Kao da je u nevolji. -Da.
Vidjet ću što želi.
Ti čekaj tu.
Malo si me prestrašio kad si tako projurio. I poprskao me.
Tvoji prijatelji? -Da. Felix i Charlie, g. Saunders. -Drago mi je.
Netko je još u kamionu? -Da, ništa od plana. -Molim?
Nisam znao da će ona sa mnom. Ide kao pomoć. -Opet ona dama?
Uskoro ću opet voziti lijekove. -Uskoro!
Kapetan Pelicana je spreman noćas.
Morat će pričekati. -Premlatit ćemo i damu. Ili je ostavi i pođi sa mnom.
Rekao sam da plan otpada.
Bille!
Tu si! Dugo te nema pa sam se zabrinula.
Što je bilo? -Ništa. Čovjek se izgubio pa sam mu pokazao put.
Što ćeš u Eveshamu? -Čeka nas dr. Paton.
Noćas ćemo liječiti nove pacijente, a ujutro preventivno cijepimo.
Nećeš se baš odmoriti.
Nećeš ni ti.
DOM ZDRAVLJA
Nitko nije mislio da će se tako brzo širiti. Penicilin će ga zaustaviti? -Da.
Utješno, napose kad je riječ o vlastitom djetetu. -Bez brige.
Hvala. Ne znam što će dr. Paton s malom Thomasicom.
Ona je prva oboljela, a doktor ne može k njoj. -Zašto?
Otac ne da. Prvo mu je dijete umrlo od difterije. Krivi cjepivo.
Glupost. -Dobar je čovjek, ali nikog ne sluša. Ne da doktoru ni blizu.
Policajče, trebaju vas na telefon!
Molim?
Razumijem. Dobro.
To je sve? -Da. -Popis kuća koje ćemo obići. Čeka nas duga noć.
Gđa Paton će nas voditi.
Mladac je previše popio. Stavi mu glavu pod mlaz vode i šalji ga kući.
Ova ovdje. Broj sedam.
G. Thomas je bio prilično nasilan pri prošlom posjetu.
Što želite? -Gospođica je iz Londona... -Ne treba nam nitko!
Možemo li nakratko razgovarati?
Neću nikog slušati. Moja će curica ozdraviti bez vaše pomoći. Idite!
Slušajte, g. Thomas... -I vi! Odlazite! -Ne mislite li...
Slušajte... -Ostavite nas na miru!
Ući ćemo.
Slušajte me.
Vidio sam kako je ovo pomoglo stotinama djece za razne bolesti.
Bit ćemo gotovi za tren.
Dogodi li se što vašem djetetu, bit će to vašom krivnjom.
Uđi, Jane.
Žuriš li se natrag iz nekog posebnog razloga? -Ha? Ne, ja...
Ne žuri ti se kući spavati? -Uopće nisam umorna. Skroz sam budna.
Tako to katkad bude nakon silnog rada.
Jesi li ikad vidio ovako lijepi kraj?
Imamo slobodno ostatak dana.
Želiš li nekamo određeno? -Ne, samo bih stala i malo razgledala.
Volim te, Jane. I ne znaš koliko te volim. -Znam, znam.
Dugo sam te voljela ne znajući.
Kao da me nešto kočilo da to pomislim ili kažem na glas.
Jane?
Ne toneš valjda u san?
Samo sanjarim. -O nama?
Da bar tu možemo ostati zauvijek. Ili makar nakratko. -Ja sam za.
Zahladnjelo je.
Nemoj me ostaviti, Bille. Tako se bojim... -Bojiš? Čega?
Da razmišljaš o odlasku.
Cijelim mi je putem bilo žao što sam pošla s tobom u Evesham.
A jutros...
Zato sam htjela da stanemo. Da ti kažem koliko mi značiš.
I kako uz tebe više ne razmišljam samo o onom što sam izgubila.
Istina je, razmišljao sam o odlasku.
Nešto te muči, Bille? -Ne.
Samo...
Nije mi mjesto u tvom životu. Ne želim te unesrećiti.
Nećeš.
Bi li otišla sa mnom?
Da, ali sad radimo posao koji volimo. Uvijek bismo bili zajedno.
Kamo bi htio otići?
Ne znam, ja...
Ne želim nikamo otići. Želim biti s tobom.
Harry?
SIDRO I DUPIN.
Naprijed!
Oprostite na smetnji, ali ja sam Billov prijatelj.
Izvolite. -Sigurno ne smetam?
Ne, ni najmanje. Izvolite sjesti. -Hvala.
Oprostite, ali katkad nauljim kosu.
Još mi niste rekli kako se zovete.
Harry. Harry Carter.
Bill vas nikad nije spominjao. -Tipično. Ali dobar je momak.
Vi to, uostalom, znate.
I meni je drag. Zato sam bio tako slobodan obratiti vam se.
Zabrinut sam zbog njega.
Zašto? -Zbog njegova posla.
Kako to mislite? Pa sve je u najboljem redu. -Moglo bi se reći.
Izvolite, donio sam vam dar. Uz dužno poštovanje.
Valjda nisam preslobodan. -I dalje vas ne razumijem.
Nema boljih i teško ih je nabaviti. -Još mi niste objasnili, g. Carter.
Nema problema, zovite me Harry. Ovako, Bill i ja smo partneri.
Donedavno je sve išlo kao podmazano.
A onda je iznenada otišlo kvragu.
Pitam se zašto. -Niste vi nikakav Billov prijatelj. Što želite?
Možete mi iskreno reći.
Je li se damica s njim provozala i nešto mu šapnula u uho?
O čemu je riječ? -O vrijednim lijekovima iz klinike.
Sve smo dogovorili: Ja ću ugovarati poslove, a on dostavljati robu.
Ne odete li, zovem policiju!
Ja bih prvo pitao Billa.
Da je on tu, zgrabio bi vas... -I izbacio?
Dovodite me u neugodan položaj. Gdje da počnem?
Vratimo se osam mjeseci unatrag. Bio je utorak navečer.
U Sidru i dupinu... Znate li za tu gostionicu?
Znam. -Bio je fajrunt. Ispijao sam čašu kad je nastalo koškanje.
Nisam se ni snašao, a na podu je ležao mrtav čovjek. Bill ga je ubio.
Nije, rekao mi je. Pobjegao je jer je dezerter. -Policija se ne bi složila.
Lažete! -Policija bi vjerovala meni.
I konobarici.
Ali uz mene ste sigurni jer ćete surađivati s nama, zar ne?
Zato sam i došao. Da vas potaknem na suradnju.
Da sve teče glatko i prijateljski. Nema više nesporazuma.
Ni ostavljanja Harryja na kiši.
Vi i ja ćemo se za to pobrinuti. Dobri prijatelji. -Ne dirajte me!
Ovo vam nije bilo pametno.
Ali sve je u redu. To sam samo ja.
Harry.
Odsad sam ja glavni.
Kud ja okom, tud ti skokom. -Ne!
Bit ćemo sretni zajedno.
Kao dva goluba. -Ne!
Sve u redu, gospođice?
Bille?
Jane?
Što je? Što se dogodilo?
Reci mi, Jane, što je. Reci mi!
Došao je u sobu. Rekao je da je tvoj prijatelj.
Počeo je govoriti o tebi. Rekao je da se zove Harry.
Rekao je da si ubio čovjeka u Sidru i dupinu. A onda me htio uvjeriti...
A onda mi se približio, počeo me dirati pa sam ga ubola nožem.
Ubola nožem? -Mislim da sam ga ubila!
Reci mi, ostavila si ga u sobi?
Kad se srušio, jednostavno sam izašla.
Što sam ti to učinio?
Idem sad. -Kamo? -Brzo ću se vratiti. -Mogu s tobom? -Ne.
Brzo sam natrag. Tu me čekaj. Moraš me poslušati.
Dobro.
Bille!
Tu me čekaj.
Sve će biti u redu.
Ozlijeđen sam, momče. Gadno me ozlijedila.
No neću umrijeti, prestao sam krvariti.
Ne, nećeš umrijeti. Barem ne tu. -Pozovi liječnika.
Čim odemo odavde. -Ne! -Izvući ćeš se ako ne budeš gubio vrijeme.
Ne. -Ustani ili ću te ja dokrajčiti! -Ne. -Ustaj!
Kamo me vodiš? -Kući. I da te nisam čuo dok ne stignemo.
Zadržite ostatak. -Hvala.
Pijan je ko letva! -Da.
Sutra se ničega neće sjećati. -Vjerojatno. -Laku noć! -'Noć.
Lezi. -Ne.
Dobro sam.
Dobro bi mi došlo piće.
Pozvat ću liječnika. Reći ćeš mu...
Ti ćeš mi pozvati liječnika? Pribavit ću si brže pomoć.
Ti i ona cura ste me nasamarili. Reći ću ti što ću reći policiji.
Došao sam je posjetiti, a ona me ubola nožem. Da.
Sud će biti nemilosrdan prema njoj.
Ako umrem, oboje ćete visjeti.
Gdje mogu naći kapetana Pelicana? -Na mostu.
Što želite?
Prijevoz za dvoje, bez pitanja.
Na krivom ste brodu. Mi prevozimo robu.
I dalje prevozimo robu.
Dovoljno?
Nije. -Ali to je sve što imam!
A drugi putnik? -Putnica.
Moja žena. -Ne isplati se riskirati.
Ja sam Harryjev prijatelj.
Poznajem mnogo Harryja. -S ovim ste imali poslovni dogovor.
Što se izjalovilo?
Nije ga mogao provesti.
Možete li vi?
Tad bismo drukčije razgovarali.
Preteško je, ne mogu. -Zašto? Nije li ona vrijedna toga?
Sad je deset i dvadeset i četiri. Moram isploviti do ponoći.
Mislite da ćete stići?
Zdravo, Janie.
Dogodilo se to u Sidru i dupinu. Znaš li tu gostionicu?
Čovjek je ležao mrtav na podu.
Bill ga je ubio.
Nećete više ostavljati Harryja na kiši.
Policija bi vjerovala meni.
I konobarici.
To sam samo ja. Harry.
Bili bismo sretni zajedno.
Kao dva goluba.
Jane! Jane! Mislio sam da te nikad neću naći.
Zašto si otišla? -Sretna sam što si tu. Bojala sam se.
Mislila sam da čujem Harryjev glas.
Bio sam u tvojoj sobi.
Nisam našao Harryja. Valjda si ga samo ogrebla. Pobjegao je.
Nije bio ondje? -Ne, nije bio.
Hvala Bogu! Ali možda te otišao prijaviti na policiju.
Nemamo vremena. Večeras ide brod u Lisabon. Još stignemo.
Idemo u Kanadu, Ameriku, gdje ćemo biti na miru, zajedno. Jesi za?
Da, najvažnije mi je da sam s tobom. -Dobro, požurimo se.
Neobično.
Iza svakih farova vidim policijski auto. U svakoj sjeni policajca.
Ali neće nas zaustaviti. Nitko nas neće zaustaviti.
Kamion je pun zaliha. -Nije, to su prazne kutije.
Uspjet ćemo.
Što je? O čemu razmišljaš? -Hladno je. -Uzmi moj kaput.
Jane! -Ubila sam ga! -Molim te. Nitkov je, nisi kriva! -Ubila sam ga!
Ne mogu ići. -Moraš. -Ne. Nikad nisam ovako voljela, ali ne mogu.
Što želiš? -Moram se vratiti. -Zašto?
Ne mogu ti ništa dokazati. -Ne moraju. Znam što sam učinila.
Mojom krivnjom! Ništa nisi učinila. -Bille, molim te.
Ti se možeš izvući na samoobranu, no mene će objesiti. To želiš?!
Ne! Onog si čovjeka slučajno ubio. -Možda jesam, možda nisam.
Ali to nije isto. -Koga briga? -Možda shvate. -Nikad nisam prolazio lako.
Stalno bježim. Od svog starog! Od klinca kojeg sam ozlijedio u školi.
Zato sam htio u vojsku: Udariš i ne bježiš. Svi su protiv mene!
Ja nisam, Bille. Volim te.
Slušaj me onda, Jane.
Skrasit ćemo se negdje. -Ali ne onako kako smo popodne sanjali.
Hoćemo, hoćemo. Imat ćemo i to. -Bit ćemo sami i progonjeni.
Ali samo nam to ostaje! Misliš da sam kriv samo za ubojstvo?
U kamionu jesu lijekovi! Ukrao sam ih da platim brod! Ne ostavljaj me!
Ne idi.
Trebam te.
Ne znam što je najbolje za tebe.
Ali znam što ne mogu: Ne mogu pobjeći od učinjenog.
I znam da ne želim živjeti bez tebe.
Ne želim više biti sam.
Ne želim sad biti sam.
Ako se vratimo, ako se budemo držali zajedno...
Ako se suočimo sa svime, misliš li...
Možda nas netko negdje i sasluša.
I kaže da nismo za sve mi krivi.
Ili barem da ti nisi.
Možda nam se smiluju.
Možda ne.
Vidjet ćemo.