ОТШЕЛНИК (1976)
ГЕРМАНИЯ Началото на 1939 г.
Моля!
Не, обърни се.
Стъпи горе. Да, така е добре.
Омръзна ми да обяснявам! - Омръзнало ви е? Вие сте лъжец!
Съжалявам, ако... - Съжалявате?!
Опитахте се да застреляте най-великия човек на света и съжалявате?
Бях на спортен лов. Жалко, че не сте достатъчно умен, за да разберете.
Ходил съм на училище в Англия и казвате, че не разбирам английски?
Разбирате английски, но не разбирате англичаните!
Как стигнахте до тук? - Пеша. Така е по-безопасно.
Откъде идвате? - От Полша.
Това са повече от 200 км. - Имам добър обущар. Казва се Снейд.
Вие сте агент на британското разузнаване.
Съвсем не. Отдавна на Министерството на външните работи
на Великобритания им липсва интелигентност.
У вас имаше оръжие с куршум в цевта.
Много мощно и скъпо оръжие.
Човек трябва да е добре оборудван. Как може да се ловува без оръжие?
Все едно да играеш футбол без топка.
А куршумът? Трябва ли да е един? - Да. Навиците са си навици,
правилата са си правила. Иначе играта би била смешна.
Животът не е игра, приятелю. - Не е.
Жалко.
Кой ви изпрати? Истината.
Ще видите истината, ако ви ритна!
Аз съм свободен човек. Дойдох по собствено желание.
На първата страница в паспорта ми пише,
че Министерството на външните работи
не носи отговорност за моето пребиваване където и да е.
Предлагам ви внимателно да го прочетете.
Паспортът ви... сър Робърт.
Мислите ли, че не можем да разпознаем фалшификат?
Това е паспортът ми. Може да се обадите, за да потвърдят.
Връзките тук са много бавни.
Ще ви изтръгна ноктите, докато чакаме.
Определихте ли дали е истински?
Опитахте се да го убиете. Защо?
Човек с вашето положение? - Какво положение?
Вие сте аристократ. Английски джентълмен.
Бих помислил, че сте на наша страна, ако не беше...
На ваша страна? - Точно така.
За вас съм проблем. - Неудобство, не проблем.
Не може просто да ме изправите до стената, нали?
Ние не сме варвари. - Разбира се, първо ще има въпроси.
Не мисля. - О, ще видите, че ще има.
Чичо ми... - ... е близък приятел на нашия
посланик в Лондон, да. Много близък.
Светът се променя, сър Робърт. - Да, към по-лошо.
Трябва да намерим начин да се отървем от вас, без да разстроим чичо ви.
Ще кажа, че един смел ловец
е отишъл на лов през почивните дни
с новите световни лидери, на които много се възхищавам.
Сър Робърт се е отделил от групата и с него се е случил нещастен случай.
Тялото му е било изпратено с почести в Лондон
и ще бъде погребано в семейната гробница.
Сигурен съм, че "Таймс" ще ви отдели поне половин колонка.
Чудя се какво ще направи Министерството с тяло без нокти.
Може би ще го приемат като знак на уважение на новия ред?
Добра гледна точка, сър Робърт.
Искате ли да ви разкажа сценария?
Един ловец-джентълмен няма да остави ранено животно да страда.
Благодаря. Ще тръгна подир ранен глиган след един скучен следобед.
Господи, понякога английското чувство за хумор не работи!
Вие сте стоял тук, той е изскочил, нападнал ви е
и сте загубил равновесие. Доста глупава ситуация.
Опитали сте да се хванете за ръба на скалата
и сте изпочупили ноктите си в неистовите си опити да се измъкнете.
Но всичко е било напразно.
Трябва да отбележа, че ви създава доста проблеми.
Гърлото му е прерязано от същите главорези, нали?
Сега да преминем към вашата част от сценария, сър Робърт.
Повярвайте: мен ме боли толкова, колкото и вас,
както казваме в Чартърхаус.
Наистина ли? Отвратително малко средно училище.
Не можем всички да отидем в Итън. - И слава Богу!
Блъснете ме долу и да приключваме с това.
Сценарият, сър Робърт, сценарият.
Помислете за чичо ви. Той е семеен човек.
Трябва да го убедим, че е злополука. Не сте ли съгласен?
Сутринта ще се върнем с няколко честни селяни.
За да открият тялото. - Колкото по-глупави са свидетелите,
толкова по-лесно ще им повярват британците.
Време е да тръгвате, сър Робърт.
Фюрерът обича да вечеря рано, а вече става късно.
Мърдай!
Мърдай, ти казвам!
Знам, че сте там, сър Робърт!
Долепил сте се до земята!
Прав ли съм? Долепил сте се до земята!
Не прави ли така и подгонения звяр – долепва се до земята?
Но човекът е по-умен от животното.
Той смята, че водата ще прикрие следите му.
Бедният сър Робърт!
Скоро ще ви хванем, сър Робърт!
Отлично!
Извинете, господине. Не говоря немски.
Предполагам, че и вие не говорите английски.
Англичанин ли сте? - Да. И спортсмен като вас.
Страхувам се, че имам проблем. - Нещастен случай ли?
Всъщност, не.
Как попаднахте тук?
Сам ли го направихте? - Разбира се.
Поздравления. Вижте, трябват ми някои неща.
Знам, че искам много.
Всяка сутрин идвам рано,
защото преди изгрев... - Да, знам.
Тук е истински рай.
Нали?
Какво искате?
Дрехи, ръкавици, бръснач, ако е възможно.
Стари неща, които да не доведат до вас, ако ме хванат.
Имам пари в джоба. Бръкнете и си вземете.
Не мога да го направя безпроблемно.
Англичанин ли сте? - Да.
Няма да ви кажа кой съм и какво съм направил. По-добре е да не знаете.
Но мисля, че се отървах от тях. Знам го, тъй като съм тук
от няколко дни. Имах нужда от малко тишина и спокойствие.
Съжалявам, че ви прекъснах спортуването.
Ще отида да взема нещо. Ще се върна.
Лов, плаване и риболов...
Това са нещата, които доминират.
Вие сте добър човек. - Донесох и някаква храна.
Да, не е зле да хапна нещо.
Това е бренди. Пийте.
Евреин ли сте? - Аз ли?
Господи, разбира се, че не! Аз евреин?
В никакъв случай!
Преоблечете се.
Легнете на дъното на лодката, докато пресечете.
Много добре говорите английски. - Бях три години в плен.
Наистина ли? - Провървя ми.
Бях в Кент. - Хубаво място.
Не и през януари. - Не, там времето е доста променливо.
Къде ще отидете от тук? - Да...
Колко далече е устието на реката?
Надявам се с малко късмет да намеря кораб.
Проблемът ми е да стигна до там.
В момента наблюдават пътищата и претърсват наоколо, но реката...
Не обичам англичаните. - С времето ще ги разберете.
Вземете лодката.
Това е смела постъпка. - Ако ви хванат,
ще кажа, че сте я откраднали. - Ще го потвърдя. А ако не ме хванат?
Ако не ви хванат, ще кажа на жена ми, че съм я продал.
В такъв случай, ще трябва да си купите нова.
Да.
Оценявам това, господине.
Мръсници! - Моля?
Тези хора.
Имате около 50 км, докато стигнете. Не бързайте.
Да, по-добре да не бързам, ако имам известно време.
В лодката има въже. Надявам се да имате късмет.
Няма да ви стисна ръката, защото не съм в състояние.
Поздравявам ви.
Вие сте спортсмен.
Казвам, че две минути са много. - А ако го направя?
Ще ги платиш. Ако ли не, аз ще го направя. Това е залогът.
Кой ще засече две минути? Ти или аз?
Извинете, но май ви трябва някой, който да ви засече времето.
Казах ли ти, че е англичанин? Бях сигурен, че е англичанин.
Сетихме се веднага, щом влязохте.
И аз си мислех същото за вас. Две минути ли е залогът?
Решението на господина е окончателно. Съгласен ли си?
Съгласен. - Готови ли сте?
Старт!
Тази вечер ли отплавате? - Само аз, той не.
Състоянието му няма да го позволи.
Излизам с... - Много хубаво.
Британски кораб? - Британска компания.
"Уелска девойка". На втори кей.
Не може да го пропуснете.
Най-хубавата и чиста купчина желязо в пристанището.
Как е старецът? - Като старец. Никой не го харесва.
Старата школа. Прави всичко по учебник.
За щастие, Вейнер е по-хуманен. - Вейнер? Това помощникът ли е?
Да. И той не е лесен, но това трябва да му се признае.
И той може да бъде свиня, ако поиска, но това му признавам.
Кораб ли търсите, сър? - Да, и то по-скоро.
Съветвам ви да не се притеснявате да отидете на "Уелска девойка".
Хей, колко време мина? - За Бога!
Времето изтече! - Дадохте му повече, сър!
Направих го! - Вината е моя, аз ще платя.
Още един рунд тук.
Пейте, за Бога! Пейте!
Ще се видим по-късно, момчета! - Добре, приятел!
Г-н Вейнер на борда ли е? - Мисля, че да, сър.
За кого да му съобщя? - Кажете му, че искам да поговорим.
Ако е възможно.
Ти ли си старият Вейнер? - Аз съм Вейнер.
Аз съм Робърт Хънтър. Приятно ми е.
Готвачът мисли, че се познаваме.
Чух моряците ви тази вечер. - И?
Имах малък проблем с нашите приятели, колбасарите.
Трябва спешно да замина.
Няма как. Не настаняваме.
Пробвайте на някой лайнер. - Щях, ако можех, но не мога.
Старецът е строг. Когато се върне, знам какво ще каже.
Вие ми изглеждате по-малко строг, г-н Вейнер.
Покажете ми къде да се скрия и имате думата ми,
че никой няма да ме види дори и след като стигнем в Англия.
Не обичам да драматизирам, но е въпрос на живот и смърт.
Погнали са ви. - Да, така е.
Погнали са всички. Дори и жените. - Да, дори и жените.
За жените могат да се направят по-добри неща.
Мисля, че вероятно сте прав.
Имаме празен резервоар. Може да се скриете за няколко дни.
За няколко дни. Накъде отиваме? - Нагоре по реката, към Уонсуорт.
Наистина ли? Мисля, че никога не съм бил в Уонсуорт.
Винаги има първи път, нали? Ще ви покажа "каютата".
Имате късмет, сър. Точно вашия размер е.
Капакът е с болтове. Ето ви малко храна и късмет.
Ще извадя преливната тръба. Това ще ви достави малко въздух.
Точно над капитанската каюта сте. Ще го чуете като си пее в банята.
Надявам се, че ще го преживеете.
Ще се видим в Уонсуорт.
Какво става тук, г-н Вейнер? - Искат да претърсят кораба.
Не са ли видели флага, г-н Вейнер? Това е английски кораб!
Търсят един престъпник.
Никой не може да претърсва този кораб, без мое знание!
Има ли чужденци на борда, г-н Вейнер? - Не, господине.
Щом помощника ми казва, че няма никой, значи няма никой.
Не мисля да изпускам прилива.
Дойдох да ви покажа парче сиво небе. Там сте, където принадлежите.
Благодаря ви, г-н Вейнер. - Старецът облече неделната жилетка,
така че сигурно го няма. Беше ли ви скучно?
Не. Рецитирах героични стихове, за да видя дали ги помня.
Наистина ли? Може би проблемите ви свършиха, сър.
Англия! Прекрасната ми страна!
Здравей, чичо.
Племеннико, не може да бъде! Какво си направил, Боби?
Звучи така, все едно вече знаеш. - Искам да знам повече.
Какво да знаеш? - Обадиха ми се по никое време.
Извиваха ме като каучук. Можех ли да им кажа къде си?
Мога ли да им кажа къде си и в същото време да броя козове?
Не е моя работа къде си.
Обади ми се, как му беше името... Чарли от Шампан.
Не знаех, че си в списъка на гостите в немското посолство.
Мислех, че щом се прибера, ще съм в безопасност,
но май още не съм излязъл от гората. - Знаеш ли, че си глупак, Боби?
Какво се е случило с окото ти? - Някой си загаси цигарата в него.
Чичо, аз съм глупак, който се е забъркал в каша.
Не е за първи път. Кой го направи?
Последовател на твоя приятел Адолф. - Какво? Лудият Мюлер?
Знаех, че му хрумват странни идеи, но това вече е прекалено.
Какво, за Бога, си направил? - Насочих оръжие срещу господаря му.
Последваха ме в Англия. Не мисля, че това е добре.
Търсят ме навсякъде.
Така ли?
Виж, Боби, по-добре изчезни веднага. Това е съветът ми.
Скрий се някъде. Скрий се в Саскечуан, ако искаш.
Между другото, къде е това? - В Канада.
Господи! Понеже си забъркал голяма каша навън, Боби, Невил е бесен.
Невил ли? - Да, Нев...
Премиер-министърът.
Знам, че прилича на търговец на протези от средната класа,
но тъй като Негово Величество е в ролята на премиер-министър, е бесен.
Поне така ми казаха. Не мога да направя разлика.
Чичо, какво мислиш, че трябва да направя?
Боби, аз съм член на правителството. Откъде да знам какво правят хората?
Чичо, чичо, чичо... Аз говоря сериозно.
Не си по-сериозен от мен. Оказва се, че може да те екстрадират.
Ако се разбере официално, че все още си в страната,
може да те върнат обратно във вериги, ако поискат.
Боби, по държавни глави не се стреля в никой ловен сезон.
Дори и изкачилите се нагоре ефрейтори са защитени. Както... ястребите.
Така че знаеш ли какво си, Боби. Престъпник.
Ти си престъпник. - И какво ми предлагаш да направя?
Какво ли? Каквото прави всеки, който има капка приличие.
Може да се ограничиш и да не злепоставяш приятелите си.
Мисли трезво, че това може да доведе тази страна до война.
И без това мирише на война. - Не, не, глупости.
Невил намира колегата му Хитлер за очарователен. Ще изчакаме и ще видим.
Те искат да ме убият.
Не.
Преувеличаваш, Боби. Момчето, което си видял, може да е букмейкър.
В Мейфеър? - Да. Нещата не са каквито бяха.
Никога не са били, нали?
Бедното ми момче.
Помня, че те предупреждавах да не бъдеш провокативен.
Това не е въпрос, който съм готов да обсъждам и ти го знаеш.
Харесвах я. - А аз я обичах.
Съжалявам. По-добре да не закачаме тази тема.
Е, казваш ми да вървя в Ада, така ли?
Защо не? Според моя опит, няма по-добро място.
Съжалявам единствено, че вече не съм толкова млад, за да дойда с теб.
Нали няма да кажеш на никого, че си ме виждал?
Не ме обиждай, Боби!
Робърт! - Соул!
Господи! Приличаш на ходеща реклама!
По-скоро бих казал, че изглеждам демократично.
Купих го от място, което наричат Универсален магазин.
Всъщност мисля, че ме следят.
Интересно, ако се окаже истина. По-скоро е "дяволска работа".
И защо трябва да го правят?
Защото имахме доста странни запитвания за теб.
Името Куайв-Смит говори ли ти нещо? - Куайв-Смит ли? Нищо не ми говори.
Имаш ли нещо за ядене? - Само обяда ми.
Няколко яйца и половин бутилка "Мое Шандон" от '28-ма. Заповядай.
И няколко картофени бисквити, гарнирани с масло.
Той е майор. Твърди, че сте стари бойни другари.
От стрелците? Англичанин ли е? - Не може да не е.
Фактът, че името ми е Ейбрахамс, го доведе до възпаление на ларинкса.
Каза, че те познава и че има важна информация за теб.
За някакво наследство. От стар сподвижник.
Полковникът да ми е завещал среброто на полка? Не мисля.
Моля, донесете шампанско и яйца за сър Робърт, г-н Пийл.
Куайв-Смит? Никога не съм чувал за него.
Да има нещо друго забавно? - Има ли нещо, г-н Пийл?
Навън има един ексцентричен клиент, който храни патиците.
Намерил кога да го прави. - И още един откъм ул. "Деърбол".
Преди няколко минути са го видели да говори с любителя на патици.
След като сър Робърт пристигна с таксито.
Откриха ме.
Заради пищното ми оперение. Отвори ми се апетита.
Веднага ще донеса храната, сър. Ще видя дали някой не знае нещо.
Откъде този Пийл събира информация? Да не стои по цял ден на прозореца?
Не, не, от съюза. - От съюза?
Съюзът на частните детективи. Постоянно виждат хора навън.
А колкото до бизнеса с разводи, понякога им даваме информация.
Така че биха искали да задържат г-н Пийл на тяхна страна.
А ти докъде стигна?
Взех една саксия за твоя приятел Адолф.
Адолф?
Адолф ли?
Адолф.
Сигурно си се побъркал! - Знаеш защо, Соул.
Никой друг не знае, но ти знаеш.
Ребека. - Не бива да се обвиняваш, Робърт.
Обвинявам себе си, но обвинявам и тях.
Тя знаеше какво прави. - Аз също. И трябваше да я спра.
Не можеше да го направиш.
Както и да е...
Ето, сър Робърт.
Струва ми се, че още са там, сър.
Ако позволите, сър, мога да изляза с вас, когато си тръгнете.
Съмнявам се, че ще опитат да направят нещо на улицата.
Не и когато сме двама.
Все още ли пакетирате дясната си кука, г-н Пийл?
Не ходя никъде без нея, сър.
Робърт, май напоследък си доста разсеян?
Да не мислиш да ядеш яйцата с ръкавици?
Имам причини за това. Ръцете ми все още не са приятна гледка.
Тогава няма да ги гледам. По-добре дай на мен.
Какво мога да направя за теб? - Не предлагай нищо законно.
Чичо ми ми го каза много ясно. Невил и неговите другари
ще ме върнат бързо при нашите приятели. И то много скоро.
За да се оправя, ще ми трябват всички пари, които можеш да събереш.
Както се казва "ще изчезна за известно време".
Няма проблеми.
Имаш пари в офиса, нали?
Драги Робърт, когато се казваш Ейбрахамс, може да ядеш с хората,
да спиш с някои, когато поискат, но не и да им имаш доверие.
Не винаги. Не изцяло.
В твоя свят може да има мир, но не мисля, че в моя има.
О, Соул, за Бога, и ти си англичанин като мен!
Ти си наполовина ирландец.
Ето ти колан с 2000 фунта и още 100 златни лири.
Всеки евреин ще ти даде добра цена за златото, където и да е.
Соул, ти си ас!
Е, какво ще кажеш за земята? Документите са готови.
В случай, че умреш, я завещаваш на арендаторите,
при положение, че ще остане за техните наследници. Нали така?
Чудесно. - Ето тук.
Забележително... И още нещо.
Ако при аутопсията кажат, че съм извършил самоубийство, не вярвай.
Ще се заема лично. - Не го прави.
Един труп не си струва труда.
Просто запомни. - Ще го направя. Обещавам.
Предполагам, че ти дължа още нещо, нали?
Спокойно, ще ти го пиша на сметката.
Ето един от тях, сър. А там, ако не се лъжа, идва галантния майор.
Галантен е. Трябва да призная, че има добър шивач.
Дали да не хванем такси?
С удоволствие, сър Робърт.
Вземете билет за шилинг, сър. - Билет за шилинг, моля.
Късмет! - На вас ще ви трябва, сър.
Вървете!
Как мога да стигна до парк Уимбълдън?
Трябва да стигнете до Лестър скуеър и Чаринг крос.
Колко време имате? Малко е сложно...
Имам цялото време на света.
Билетът, сър! - Бързам, по дяволите!
Хващате северната линия. Тя ще ви заведе до Чаринг крос.
След това влака от Чаринг крос ще ви закара до Уимбълдън парк.
Касата е там, сър.
Хитлер: "Търпението започва да се изчерпва".
Всички да се качват!
Забавен е начинът по който го правят.
Човек трябва да има търпение.
Сър Робърт! Удоволствие е да ви видя!
Тихо, Джесъл! Не сте ме виждал. - Сър Робърт?
Не съм тук, Джесъл. Не сте ме виждал от последното ми пътуване.
Разбира се, сър Робърт.
Ето списък на нещата, които ми трябват.
Бивак?
А огнестрелно оръжие? - Не, не мисля, че ще ми потрябва.
Абсолютно сте прав, сър Робърт.
Аз не съм престъпник, Джесъл. - Още едно пътуване, предполагам?
Когато съберете тези неща, ще бъда на входа на гара Уимбълдън.
Четете "Ивнинг Стандарт"! Ужасно убийство! Прочетете за него!
Полицията търси висок, добре облечен господин, на около 40 години.
Служител на гарата обяви, че липсвали ноктите на дясната му ръка.
Дойдох възможно най-бързо, сър Робърт.
Но на Уест Енд навсякъде е пълно с полиция.
Предполагам, че играта е за двама. - Благодаря, Джесъл.
Ще се оправите ли, сър Робърт? - Разбира се. Междувременно...
Разбира се.
Дори аз не мога да се позная.
Никога не съм ходил на лов в Катисток. Защо не?
Веднъж съм ходил в Дорсет.
Спри! Заспиваш!
Пет минути. Не искам да изоставам.
Пъбът е затворен. Дай ми малко вода.
Наистина съм много уморена.
Изглеждам ли смешно? - Смешно ли? Ти ли? Не. Защо?
Честно казано, превъзходно превозно средство!
Моля? - Колелото.
Никога не съм виждал нещо подобно.
То и няма нищо подобно. - Джералд го направи.
Джералд? - Аз съм Джералд.
Здравейте. Няма да повярвате,
но на шир и длъж съм търсил нещо подобно.
Джералд искаше да започне производство. Нали, Джералд?
Да започне бизнес. - Обмислях нещо подобно.
Не се и съмнявам. Колко би струвало такова нещо?
Какво? 15 лири. - Толкова много?
Около. - 15 лири? Каза, че ще питаш...
Честно казано, много е академично. - Моля?
Имам нужда от колелото веднага.
Но ние живеем в Лестър. - Наистина ли? Имам чичо там.
Колко мило! Дали го познаваме? - Не мисля.
Може да се върнем с влака.
Съжалявам, ако съм ви развалил празниците.
Няма нищо. - Да предположим... че ви дам
20 паунда в брой, за да компенсирам неудобството ви?
20 паунда? - Или в гвинеи? Какво ще кажете?
Ще ми е мъчно да си тръгне. - С други думи?
Дадено!
Благодаря. Ето пет...
Никой няма да намери това място. Никой и никога! Ще е наше завинаги.
Наше е, но не завинаги, Робърт.
Трябва да се върнем.
Трябва.
Знаеш, че трябва.
Светът няма да изчезне. Дори и за нас.
По дяволите света!
Те ми вярват... разчитат на мен.
Трябва да отида.
Без мен... - Без теб ли?
Още не, Ребека.
Още не... скъпи Боб.
"Тя иде като нощ красива със чисти звездни небеса.
В лика й лъч и мрак разкриват...
най-нежните си чудеса."
Здравей, коте.
Харесва ти, нали?
Ще те нарека... Скитник.
О, не... Нещо черно?
Асмодей?
Нека бъде Асмодей.
ИЗДИРВА СЕ МЪЖ С ТАНДЕМ
Казвам се Фолсъм, професор Фолсъм. Може би има пратка за мен.
Съжалявам, няма пратка на това име.
Може би писмо тогава?
Ето! Фолсъм.
Чайникът кипна, мамо. - Извинете ме.
"Зловещ непознат без нокти се появи тази седмица в графство Дорсет."
Мамо, искам да си изпия чая. - Прави каквото ти се казва!
Може ли да си получа писмото? - Ще трябва да изчакате.
Госпожо, изпълнете дълга си. - Не се приближавайте!
Писмото е адресирано до мен... - Ще викам!
Не се и съмнявам. Поведението ви е недостойно за длъжността ви.
Чувствам се задължен да съобщя за това. Приятен ден, госпожо.
Мнението ми, като ваш юридически съветник,
е, че трябва да отидете в полицията и да кажете истината
и бъдете проклет с пристрастните ви идеи за дълг и чест.
Ако Англия е смутена от вашето съществуване,
толкова по-зле за Англия.
Благородството не винаги е задължително.
Не е. Само когато искате да го няма.
Бърни! Марч!
Ето го! Хванете го!
Разбира се, майор Куайв-Смит, радвам се да кажа това,
което знам, на човек с вашата позиция.
Местната полиция в Дорсет почти го залови.
Жената от пощата е проявила бдителност,
но полицията реагира бавно. Е, той изчезна, преди да го хванат.
Експертното мнение е, че го няма в радиус от 100 мили.
Когато става въпрос за експерт, Уилям,
мисля, че може да се разчита на сър Робърт.
Благодаря, Мюлер.
Правилото е просто и безпогрешно.
Ако намерите мястото му за водопой и проявите търпение,
неминуемо ще попаднете на следите му.
Сър Робърт?
Зиг хайл!
Майоре, пазете се!
Върни се! Върни се, идиот такъв!
Някакво глупаво животно те направи на идиот!
Не съм човек от провинцията, сър. - Ти изобщо не си човек!
По-добре да е мъртъв. - Мъртъв е, майоре. Видях го.
Е, май мъртвецът е станал от земята, нали?
Не съм готов да се гмурна в мрака по следите на някакъв ранен плъх.
Дисциплина, Куайв-Смит. Дисциплина.
38-и калибър.
Много близо, Робърт, много близо.
Отлъчен от стадото слон се нарича "отшелник".
Той е изолиран и опасен.
Всемогъщият се грижи за отшелника.
Да се надяваме.
Да се надяваме...
Г-н Дрейк? Аз съм Куайв-Смит. С жена ви говорихме по телефона.
А, да, майоре. Но се страхувам, че денят не е подходящ за спорт.
Аз съм търпелив човек, г-н Дрейк, мога да изчакам.
За това ли става дума? - Не съвсем.
Няма нито една птица. Цяло лято не съм виждал.
Може би има котка. Но не може да се хване или застреля.
О, да. Бих искал да видя стаята. Помолих жена ви да ви каже.
Здравей, Асмодей. Мирише на сардини, нали?
Не идва отвън, а? Кажи какво става навън?
Ти и аз – каква двойка сме, а? Каква двойка злодеи.
"Отсянка повече ли, лъч по-малко – на две ще скършат хубостта без име,
що с всеки черен кичур вее там или светлее на лицето й,
където ведри мисли казват само как чисто, мило място са открили."
Ще трябва да потърпим, драги мой. Ще трябва да потърпим.
Г-н Куайв-Смит?
Трябва да кажа, че вашата майка прави най-вкусния ябълков пай.
Искате ли допълнително?
Да, може малко.
Толкова е достатъчно.
Не, благодаря.
Здравей, Асмодей.
Да, не е съвсем легло от рози, нали, Асмодей?
Големият човек е мръсен, нали?
Дали са си отишли или още не са?
О, трябва да се получи!
Отново идва за сиренето ми!
Минал е през покрива. Сигурен съм, че той е крадецът.
Всъщност не мисля така, г-н Дрейк.
Тогава как е станало? Покрива ли са счупили?
Вижте това. Счупен часовник, но бръмбарите ги няма.
Виждал съм го веднъж край Ийст Райдинг
Бомба със закъснител. Паднал е от покрива и си е счупил врата, бедният.
Не бих го взел със себе си.
Прав сте, майоре. Имаме време сутринта да се тревожим.
Точно така, г-н Дрейк. Лека нощ.
Мъдрият ловец не се плаши от играта през нощта.
Благодаря, сър Робърт.
Асмодей?
Сър Робърт?
Чувате ли ме?
Чувам ви.
Как сте? - Оцелявам.
Имахте късмет при бягството. Но беше само опит.
Човек не оставя ранен звяр, нали? Довършва го.
Това не е крикет, нали?
Какво? - Нищо не съм казал.
Искате ли да ви кажа нещо смешно?
В момента не съм в състояние да се смея, но може да опитате.
В нощта, когато загубихте търпение...
Това беше нощта при Джордж, нали? - Никога не съм губил търпение!
В нощта, когато загубихте търпение,
казах на Дрейк да преустановим търсенето.
Бях решил, че вече сте заминал.
О, знаех, че сте някъде тук,
но след като се спуснахме край потока до старата кариера,
стигнах до заключението, че сме "изпуснали автобуса".
Забавно, нали?
Много.
Е, ще пристъпим ли към работа? - Работа ли? Каква работа?
Ако искате да ме убиете, убийте ме!
Скъпи приятелю, не искам да умирате.
Тогава може да ме дарите на зоопарка, предполагам.
За момента няма нужда от нещо толкова драстично, сър Робърт.
Ако се посъветвам с моите приятели и те ми кажат,
ще ви пусна да си тръгнете все едно нищо не се е случило.
При определени условия. - Слушайте!
Вие не искате да изляза повече от вашето Гестапо!
Така че не губете време. - Моето Гестапо?
То не е мое.
Аз съм британец като вас.
Какво точно искате? - Не искам да ме лъжат, сър Робърт.
Така че по-добре да се върна при моите приятели
и да уточним какво точно да правим.
Нали нямате нищо против да повисите тук ден-два?
Не мога да изляза.
Но предполагам, че и вие няма да влезете тук.
Вероятно сте чувал за край на играта известен като "задънена улица".
Намирате се в много по-сложна ситуация, сър Робърт.
Не блъфирате, нали? Имате само един вариант
и той е да помолите за милост.
И не се опитвайте да оттрупате изхода си по какъвто и да е начин.
Приятелят ми ще остане тук, а той е в много лошо настроение
и вероятно би застрелял и Луната, ако се покаже неочаквано.
Утре ще поговорим.
Приятни сънища.
Сър Робърт?
Сър Робърт, там ли сте?
Все още съм тук.
Аз също, защото имам добри новини за вас.
Ще ви извадим от там до един час.
Ще бъдете свободен да се приберете вкъщи.
Ще се върнете за началото на ловния сезон на фазани.
Много се радвам, че всичко се разви по този начин.
Сигурен съм, че ще го направя.
Знаете, че изпитвам голямо уважение към вас, сър Робърт.
Член на партия, майоре, която не зачита нищо, освен грубата сила.
И вие сте човек, с когото да влезеш в джунглата, сър Робърт.
И това е най-високата чест, която мога да предложа.
Нашата партия има нужда от хора като вас.
Какво точно искате да направя? Вече е време да ми кажете.
Тук имам едно парче хартия.
Дайте това насам. Ето какво ще направя –
ще ви го подам с помощта на пръчка.
Добре...
Получихте ли го?
Първо хващате мишката, а след това й давате сиренцето.
Абсолютно точно!
Това са глупости! Британското правителство
не знаеше нищо за пътуването ми и вие го знаете много добре.
Дори да залагам, няма как да знам дали някой е знаел или не.
Чичо ви е част от кабинета.
Кой наистина ще повярва, че дори не сте намекнал?
Не сте ли? - Не.
Аз съм англичанин също като вас, сър Робърт.
Искам тази страна да е велика, точно като вас.
Този документ никога няма да види бял свят,
освен ако Невил не вкара евреите във войната,
и след това само да докаже общественото мнение на британците,
че тази война е била предизвикана от фюрера.
Няма да подпиша лъжи!
Каква истина, когато става дума за това?
Това, което е вярно, е истината!
И каква е истината за това така наречено "спортно ловуване"?
Исках да видя дали е възможно. - Предполагам, че сте искал
да убиете, за да видите дали това ще помогне.
На страната ви. - Щом така искате...
С други думи, дори и никой от политиците да не е знаел,
вие сте действал от името на Великобритания.
Не разбирам какво значение има! - Мисля, че разбирате, сър Робърт.
Споменахте, че не подписвате лъжи. Тогава подпишете истината.
Не съм съгласен! - Действията ви говорят обратното.
Да допуснем, че мотивите ви са били патриотични.
Това ги прави същите като моите.
И вие, и аз, сър Робърт, принадлежим на една съща страна!
Ние сме еднакви!
Мислите, че защото посещаваме едни шивачи, сме еднакви. Не сме.
Или ще направите каквото казвам, или си кажете молитвата.
Подпишете и проклинайте или... - Не прибързваме ли малко?
Не мога да седя цял ден тук и да си говорим.
Подишайте още малко този свеж въздух, скъпи приятелю,
и ще ми кажете как се чувствате на сутринта.
Ето ви компания.
"И кротки, но красноречиви по устните и по челото
се гонят блясъците живи на дух, отдаден на доброто."
Надявам се сътрудничеството ни утре да е по-ползотворно.
До тогава атмосферата вътре ще стимулира разума ви.
Трябва да се връщам. Те ми вярват. Разчитат на мен.
Трябва. Без мен...
Без теб ли? Още не, Ребека.
Много съжалявам, Асмодей, стари приятелю.
Той ще съжалява!
Прекрасна сутрин, г-н Дрейк! - Така е, сър, чудесна за разходка.
Да... ще се възползвам от нея докато мога.
Отидете да си починете. И дайте по-весело.
Не мисля, че ще ми трябвате още дълго.
Добро утро.
Сър Робърт! Казах "добро утро".
Така ли? - Обноски, скъпи приятелю, обноски.
Човек трябва да спазва благоприличие.
Как сте тази сутрин? - Приемливо.
Тази сутрин въздухът тук е прекрасен.
Как сте там вътре?
Сър Робърт? - Още съм тук.
Честно казано, никога не съм си мислил,
че човек като вас може да е толкова неразумен.
Не знаех, че разумът ви интересува толкова много.
Глупаво е да се подлагате на такова стресиращо мъчение.
Знаете ли, майоре, мислих.
Това е целта на упражнението, скъпи приятелю.
Дори и да подпиша този ваш документ, каква полза от това?
Никой няма да го види. Няма да има война.
Вашият фюрер даде дума, а знаем, че щом човек като него даде дума...
Казвам ви, че това е чиста формалност!
Освен ако някой от ваша страна не направи глупост
и не обяви война срещу естествените съюзници на тази страна.
Сър Робърт? - Ами ако...
Ами ако... - Какво? Какво "ако"?
Този ваш човек... - Моят човек ли?
Колко знае той? Откъде да знам, че няма да ме шантажира?
Той е швейцарец. Забравете го.
Швейцарците са доста еднотипни и скучни хора, скъпи приятелю.
Комбинация, подхранвана от поколения
демократични правителства и млечен шоколад.
Много ми харесват и двете. - Бъдете разумен, сър Робърт.
Британският лъв губи зъби заради едното
и воля да се бори за демокрация заради другото.
Защо продължаваме този абсурден дебат?
Подпишете. Подпишете и след това...
Вие сте роден лидер, сър Робърт. И двамата го знаем.
Защо да заемате място между плъховете и зайците?
Уверявам ви, че мястото ми сред тях не е по мой избор.
Значи искате свят, който да е на евреите и негрите, така ли?
Защото това е демокрация.
Г-н Рузвелт и неговите янки, както и Голямата руска мечка
държат в лапите си Европа, в комплект с Англия.
Не знам... не знам...
Не мога да дишам. Не мога да мисля.
Подпишете документа, човече. По-късно ще мислите.
Имам бутилка шампанско в колата. - Счупих си писалката!
Счупили сте си писалката? Вие сте задник!
Писалката е най-малкият ви проблем.
Върнах се, майоре. - Ето ви и вас.
Не ме убивайте, сър! - Името?
Мюлер, сър. - Мюлер, разбира се.
Отнасяте се сериозно към работата, нали, Мюлер?
Да погребете живо човешко същество е съвсем естествено за вас, нали?
Мислех, че сте от хората на майора, сър.
Каза, че сте. О, сър, жена ми...
Искате ли да я видите отново? - За Бога, сър, кълна се...
Заклевайте се по-тихо. По-добре запазете дъха си.
Имаме работа. Хайде, човече, вдигни го!
За Бога, сър!
Много е удобно!
Какъв въздух има там! - Да, съжалявам за това!
Нищо няма да кажа, сър. Никога.
Никой няма да научи. Може да ми имате доверие.
По-скоро е депресиращо. Ето какво ще направим:
когато мръкне, ще слезем във фермата, за да му вземем нещата, нали?
Но аз... - Изглежда, че ще вали.
Ще чакам в колата да донесете чантите.
Все едно съм майорът, който толкова често казваше, че си приличаме.
Съжалявам, че ви напускам, но и хубавите неща си имат край.
Довиждане, майоре! - Довиждане, скъпа, и помнете –
не се лишавайте бързо от кралицата. - Ще запомня.
Преждевременният отказ от нея може да бъде фатален.
Довиждане, майоре. - Бих искала да ви целуна, майоре.
Може да настинеш, скъпа. По-добре стой суха.
Сега довиждане. Недей да се мокриш.
Трябва да ви кажа, че задачата се провали
и следователно, страната ни е във война с Германия.
Невил ме попита дали искам да се откажа от задълженията си.
Честно казано, тъй като никога не съм знаел какви са, лесно се съгласих.
А, ето те и теб, Боби! Чудех се кога ще се появиш.
Ако съм честен, очаквах те по-рано. - Да, но не можах да намеря такси.
Това, разбира се, обяснява всичко.
Защото говорих с Уинстън. И той каза, че ако отидеш в Адмиралтейството,
има идеи, които може да ти представляват интерес.
Добре, ще се завъртя натам. - Направи го.
И, Боби, онова нещо, за което ми говореше...
Е, Невил е дал дума, неформално разбира се,
че всичко, което беше неофициално, вече може да се смята за официално.
Мъртъв и погребан?
Да, ако така ти харесва. - Добре, ще отида да видя Уинстън.
Направи го. Нека веднага да ти даде хубава работа, преди да го изхвърлят.
Защото не мисля, че ще продължи още много.
Добре. Благодаря, чичо. - Боби, по-късно ще бъда в атенеума.
Ако ти се вечеря в компанията на някой от средната класа...
Благодаря, чичо.
Това е моят племенник Боби. Чудесно момче.
Въпреки че изглежда малко глуповат.
Знаете ли какво направи?
Може да не повярвате, но се опита да отстрани Хитлер.
Но пропусна. Много странно. Обикновено е добър стрелец.
Планът ми напредна. Признавам, че може да не се измъкна жив,
но този път няма да се поколебая.
И това наистина е всичко, което има значение за мен...
без теб.
превод и субтитри НИКЧО
Стиховете от лорд Байрон са в превод на Евгения Панчева и Николай Тодоров