Kuten useimmat elävät olennot,
kyyhkynen yhdistää napin painamisen palkkioon
Mutta kun ajastin vapauttaa sulkimen automaattisesti 20 sekunnin välein,
kyyhkynen miettii:
"Mitä tein ansaitakseni tämän?"
Jos se räpytti siipiään sillä hetkellä,
se jatkaa räpyttämistä vakuuttuakseen siitä, että sen toiminnalla -
on kiistaton vaikutus siihen mitä tapahtuu.
Kutsumme tätä "kyyhkysen taikauskoksi"
MR. NOBODY
Mitä tein ansaitakseni tämän?
Kuinka on sujunut viime kerran jälkeen?
- Tunnenko sinut? - Tapaamme toisemme joka viikko.
Olen tohtori Feldheim.
- Ja kuka sinä olet? - Nobody.
Nemo Nobody.
Se on epätavallinen nimi, eikö sinustakin?
Joksus ihmiset kutusvat minua herra Emmaksi
Keneksi?
E-M-M-A.
Ei Muista Mitään Asiaa
Mitä kysyin sinulta ensimmäiseksi?
- En tiedä. - Pystytkö kertomaan, kuinka vanha olet?
Olen 34.
Synnyin vuonna 1975.
Voisitko vilkaista käsiäsi?
Ei sinun tarvitse, jos et halua.
Edessäsi on peili.
Ei. Minä...
Mikä vuosi nyt on?
2009.
Olen 34
Synnyin helmikuun yhdeksäntenä päivänä vuonna 1975.
Siispä taitaakin olla syntymäpäiväsi.
Olen 34.
Olen 34!
Minun on herättävä!
Älä Nemo. Aurinko sattuu silmiin.
Hei, kaveri.
Huomenta, pikku enkelini.
- Aika herätä kouluun. - Hmm.
Tulehan.
Elise, vien lapset kouluun.
- Paul, loepta tuo. - En minä ole Paul.
Paul?
Isä...
Paul, älä herätä isääsi.
Elise.
Se olen minä, Jean.
- Olenko minä kuollut? - Mene takaisin leikkimään, Paul.
- Kuka on Elise? - En tunne ketään sen nimistä.
Olet niin uupunut, Nemo. Sinun pitää levätä
Laitan television päälle.
Menen sisälle.
- Aurinko sattuu silmiini - Mitä?
Aurinko sattuu silmiini.
Nemo, ystäväsi ovat täällä.
Hei, Nemo.
Kuinka sinä voit tänään?
Tiedätkö kuka minä olen?
Olemme kaikki kovin huolissamme sinusta, Nemo
Kaikki kaipaavat sinua takaisin töihin.
Rouva Nobody.
Tässä on Julian Marshall,
suorana New Yorkin sairaalasta,
jossa näemme viimeisen jakson sarjassamme "Viimeiset kuolevaiset".
Herra Nobody on 117-vuotias, - eikä häntä ole telemorisoitu!
Eikä hänellä ole ainuttakaan näistä kantasoluyhteensopivista sioista.
Suorana WWB:llä.
Herra Nobody on viimeinen vanhuuten kuoleva mies maan päällä.
- Herra Nobody... - Viimeinen kuolevainen.
Viimeinen kuolevainen.
Tohtori,
arkistoista ei ole löytynyt jälkeäkään hänen henkilöllisyydestään.
Ei mitään hänen menneisyydestään.
Emme tiedä kuka herra Nobody on.
Eikä tiedä hänkään.
Potilaamme muistot ovat sekavat,
mutta ei ole epätavallista, että tässä sairauden vaiheessa...
hyvin vanhat muistot palautuvat uudelleen hyvin yksityiskohtaisina.
Kokeillaanpa jotakin uutta.
Ajattelen vanhaa tekniikkaa
En voi luvata mitään.
Ehkä muistikatkelmia palautuu.
Ehkä mitään ei tapahdu.
Oletko halukas kokeilemaan?
Olet hyvin rento.
Kuulet vain minun ääneni.
Silmäluomesi alkavat tuntua raskaalta.
Kätesi ja jalkasi muuttuvat raskaiksi.
Aion laskea kolmeen. 95 Kun sanon kolme, -
sinä nukahdat.
Yksi.
Kaksi.
Muistele päivää jolloin tulit tänne.
Kolme.
Olet unessa.
NUKU.......
Muistele vielä pidemmälle.
Kun sanon kolme.
Yksi.
Kaksi.
Kolme.
Muista.
Voin muistaa ajan kauan sitten.
Kauan ennen syntymääni.
Suhahtelin niiden kanssa, jotka eivät olleet vielä syntyneet.
Kun emme ole vielä syntyneet, tiedämme kaiken.
Kaiken mitä tapahtuu.
Kun aikasi koittaa,
unohduksen enkelit laittavat sormen suullesi
Shh.
Se jättää jäljen ylähuuleen.
Se tarkoittaa, että olet unohtanut kaiken.
Mutta enkelit jättivät minut välistä.
Sitten sinun täytyy löytää isä ja äiti.
Ei ole helppoa valita.
Blondi ja siniset silmät. Muuta en pyydä.
Andrew!
Pienenä ei täytyisi olla yksin.
Pysy siinä.
On normaalia ajatella lapsia, kun tulee tiettyyn ikään.
Ainakin naisille.
- Se on elämän tarkoitus. - Elämän. - En lopettanut vielä, kulta.
Se on elämän tarkoitus.
Ei sillä ettemmekö haluaisi lasta.
Mutta makasimme yhdessä.
- Se on tärkeä kokemus. - Niinpä, se on tärkeä kokemus.
Luulen, että olisi hyväksi miehelleni, jos meillä olisi lapsi.
Kutsuisimme häntä Georgeksi. Eikä niin, George?
Meillä oli koira, mutta se kuoli.
Loppujen lopuksi valitsin heidät, koska neinen hymyili kauniisti,
Ja mies sanoi...
Voin kertoa kuinka tapasimme.
Se oli tarkoitettu tapahtuvaksi. Oletko kuullut perhosvaikutuksesta?
Olipa kerran äiti ja isä, -
Nimeltään Isä ja Äiti.
He löysivät söpön pienen vauvan -
ja kutsuivat sitä "söpöksi pieneksi vauvaksi".
Pieni vauva syntyi täällä.
Hän syntyi sinä päivänä, eikä minään muuna.
Hänen äitinsä ja isänsä asuivat numero seitsemässä.
Kaikki näkemämme on olemassa.
Voimme nähdä sen.
Näen äitini silmät. Mutten omiani.
Pieni vauva voi nähdä kätensä, muttei itseään.
Joten onko hän todella olemassa?
Olenko minä oikeasti olemassa?
Böö.
Entten tentten, teelika mentten.
Hissun kissun, vaapula vissun.
Eelin keelin klot.
Viipula vaapula vot.
Äitini käski valita parhaan
ja sinä olet se.
Äidillä on harja hiuksia varten ja huulipuna huulia varten.
Hän tuoksuu hyvälle.
Isillä on kello ja karvoja käsivarsissaan.
Kello sanoo "tik-tak".
Jos vauva kaatuu, äiti taputtaa käsiään.
Hän sanoo "hyvä".
Hyvä.
Miksi olen minä, enkä joku muu?
Korkeapaineen alue saapuu huomenna -
tuoden selkeää säätä koko viikonlopuksi.
Joten viekääpä grillit pihalle.
Päivää.
Miksi muistamme menneisyyden, muttemme tulevaisuutta?
Jos kysyt äidiltä, hän sanoo: -
- "Älä kysy miksi." - Älä kysy miksi.
- "Se on monimutkaista." - Se on monimutkaista.
Kyllä.
Kaikki hyvin, Olen toimittaja.
Sairaala ei salli haastatteluja. Haluaisin vain esittää muutaman kysymyksen.
Ystäväni on täällä hoitajana. Hän auttoi pääsemään sisään.
Mitä kello on?
14:12.
Mistä sait tuon?
Lainasin sen yliopiston museosta.
Mutta se toimii yhä.
Minulla ei ole mitään sanottavaa sinulle.
- Minä... - Olen herra Nobody.
Mies, jota ei ole olemassa.
Muistatko, millainen maailma oli ennen tekokuolemattomuutta?
- Mitä? - Telemorisaatiota.
Ehtymätöntä solujen uusiutumista.
Millaista oli, kun ihmiset olivat kuolevaisia?
Oli autoja, jotka saastuttivat.
Poltimme savukkeita. Söimme lihaa.
Teimme mitä vain pystyimme tässä loukossa ja se oli mahtavaa.
Suurimman osan aikaa mitään ei tapahtunut, -
ihan kuin ranskalaisessa elokuvassa.
Entäs seksuaalisuus? Ennen kuin seksistä tuli tarpeetonta?
Me naimme!
Kaikki naivat koko ajan.
Rakastuimme.
Mitä kello on?
Mitä oli ennen alkuräjähdystä?
No, katsohan kun, -
ei ollut mitään "ennen", koska ennen alkuräjähdystä, -
aikaa ei ollut.
Aika johtuu universumin laajentumisesta, -
mutta mitä tapahtuu, kun universumi lakkaa laajenemasta, -
ja liike vaihtaa suuntaa?
Mikä on sitten ajan luonne?
Jos säieteoria on totta, -
universumissa on yhdeksän avaruudellista ulottuvuutta, -
ja yksi ajallinen ulottuvuus.
Ajatellaanpa, että jos alussa,
kaikki ulottuvuudet olivat sekoittuneet toisiinsa, -
ja alkuräjähdyksen aikana kolme avaruudellista ulottuvuutta, -
jotka tunnemme korkeutena, leveytenä ja syvyytenä, -
ja yksi ajallinen ulottuvuus, jonka tunnemme aikana, siirtyivät.
Loput kuusi pysyivät ennallaan, yhteen nivoutuneina.
Jos elämme limittäytyneiden ulottuvuuksien universumissa, -
miten pystymme erottamaan rajan
harhan ja todellisuuden välillä?
Aika on ulottuvuus, jonka koemme -
vain yksisuuntaisena.
Entä jos jokin muista kolmesta ulottuvuudesta ei olisikaan avaruudellinen ulottuvuus, -
vaan ajallinen.
Jos sekoittaa muusin ja kastikkeen, -
niitä ei voi erottaa. Ne ovat aina yhtä.
Savu nousee isän savukkeesta, -
mutta se ei ikinä palaa takaisin.
Emme pysty palaamaan takaisin.
Siksi valinnat ovat vaikeita.
On pakko tehdä oikea valinta.
Jos et valitse, kaikki on mahdollista.
- Hei, Nemo. - Hei, Anna.
- Hei, Nemo. - Hei, Elise.
- Hei, Nemo. - Hei, Jean.
Anna ja Nemo on solmittu pyhään avioliiton, -
Jumalan ja tämän seurakunnan edessä.
Elise ja Nemo on solmittu pyhään avioliiton...
Jean ja Nemo ovat liittyneet yhteen -
Julistan heidät täten mieheksi ja vaimoksi.
Heitä, jotka Jumalan edessä on yhteen liitetty, ei kukaan voi erottaa.
Isän mukaan on mahdollista ennustaa tarkalleen milloin Mars näkyy taivaalla, -
jopa sadan vuoden päähän.
Mutta huvittavinta on se, -
että isä ei tiedä mitä hänelle tapahtuu -
kahden minuutin päästä.
Äiti!
Se ei ole mahdollista. Kukaan ei voi tietää tulevaisuutta.
Minä tiedän!
Sinä muistat menneisyyden, et tulevaisuutta.
Usko minua, minä muistan.
Joskus asioita tapahtuu, ja minusta tuntuu, että niin on tapahtunut ennenkin.
Sitä kutsutaan deja vu:ksi.
Sitä tapahtuu kaikille silloin tällöin.
Ei! Se johtuu unohduksen enkeleistä!
He eivät koskettaneet minua sormellaan!
Tule nyt!
Nappaa se, ota kiinni!
Yksi, kaksi, -
Pitäisikö herra Nobodyn antaa kuolla luonnollisesti?
Pitäisikö hänen elämäänsä pidentää keinotekoisesti? Äänestä nyt!
Paina X:ää keinotekoisen pidennyksen puolesta,
paina nollaa antaaksesi luonnon hoitaa tehtävänsä.
Palaamme katkon jälkeen!
Sinäkin voin voittaa lomamatkan Marsissa.
Varaa ennen Unionia ja säästä 16,000 yksikköä.
Mennään, Anna
Sitten isä ja äiti pussailivat koko päivän.
No, Nemo, oletko valinnut?
Haluatko tulla minun mukaani? Vai haluatko jäädä isäsi luo?
Nemo!
Anteeksi, en ymmärrä.
Jäitkö isäsi luo, vai seurasitko äitiäsi?
- Isi, onko se minun vikani? - Ei tietenkään.
Se on minun vikani.
Voin antaa hyvän tarjouksen tällaisesta kengännauhasta.
Erittäin hyvän tarjouksen.
Muista.
Nemo...
Nemo.
Aika herätä, kulta.
Arvaa mitä? Olet myöhässä koulusta.
Nemo, minä tässä.
Et varmaan tehnyt kotitehtäviäsi.
Pidä kiirettä, että saat ne valmiiksi.
Kutsuin meille päivällisseuraa.
Luotan siihen, että pidät suusi kiinni!
- Miten matka meni? - Se meni hyvin.
- Näitkö mukavia asuntoja?| - Näin kyllä. Näin pari oikein mukavaa.
Nemo, älä tuijota ihmisiä noin.
Ei se mitään. Se ei haittaa.
Hän on taitava hermostuttamaan ihmisiä.
Ei se mitään.
On lauantai, kun se tapahtuu.
Olet autosi ratissa.
Viheltelet.
Et huomaa tasoristeystä.
Yhtäkkiä juna ilmestyy vasemmalta.
Murskaudut.
Tuo ei ole hauskaa.
Nemo luulee voivansa ennustaa.
Minä osaan. Ennustin isän onnettomuudenkin.
Olenkin aina ihmetellyt, olitko se sinä joka otti käsijarrun pois päältä.
Kukaan ei voi ennustaa tulevaa. Kukaan ei tiedä, mitä tulee tapahtumaan.
Minä tiedän.
Jos tietäisit, olisit tiennyt tuon tulevan.
Tiesin, että sanoisit noin.
Oletko ylpeä itsestäsi?
Miksi tahallasi pilaat kaiken, mitä minä -
Eikö minullakin ole oikeus elää?
Olisit voinut pysyä isäsi kanssa, jos olisit halunnut.
Huomio kaikki!
Haluan esitellä uuden oppilaan.
Hänen nimensä on Anna.
Ole hyvä ja istu.
No niin, avatkaa sivu 215.
Se piti lukea kotona.
Puhumme kasvillisuudesta ja vyöhykkeistä, -
ja ilmaston elementeistä, jotka vaikuttavat kullakin vyöhykkeellä.
Tietojemme mukaan säätilaan vaikuttaa viisi elementtiä.
Ilmakehän paine...
Aiotko uida?
- Tule, vesi on mukavaa. - Ei, minä -
Tule uimaan. He ovat ystäviäni, tule nyt.
He ovat idiootteja.
En ui idioottien kanssa.
Typerys.
Mikä ihmeessä sai minut sanomaan "En ui idioottien kanssa"?
Anna.
Nemo.
Joo.
Miten menee?
Hyvin.
Entä sinä?
Hyvin menee.
Ovatko lapset sinun?
Joo.
No, nähdään.
Joo...
Nähdään.
Mikä ihmeessä sai minut sanomaan "En ui idioottien kanssa"?
Aiotko uida?
- Tule nyt, vesi on lämmintä. - Ei, minä...
En osaa uida...
Anteeksi?
En osaa uida.
Siinä se.
Ethän kerro kenellekään.
Etkö tule uimaan?
Minulla on kuukautiset. Pysyn täällä.
Nemo pitää minulle seuraa.
Selvä.
Kultaseni. Halun esitellä sinut jollekin.
- Harryn oletkin jo tavannut. - Hei.
Tässä on hänen tyttärensä Anna. Anna, hän on Nemo.
Mitä jos kättelisitte?
Miten töissä meni tänään?
He ovat uskomattomia.
Etenkin kun miettii kuinka vanhoja he ovat.
Ovatko he jo olleet sängyssä?
En tiedä.
Toivottavasti he käyttävät kondomia.
En halua tämän johtavan pikkuveljeen.
Kuolisin ennemmin.
Syökö äitisi pillereitä?
Ei mitään hajua.
Meidän pitäisi ujuttaa niitä hänen aamukahviinsa.
Tuntuu hormonit virtaavan tällä hetkellä.
Toisinaan pystyn näkemään tulevaisuuteen.
Tulevan tietämisestä ei tunnu olevan paljon hupia.
Olet yhä täällä.
Nukahdinko minä?
Toisinaan en nuku lainkaan.
Joten kuvittelen...
Mietin millaista se oli.
Muuta minulla ei ole jäljellä.
Mitä näet katsoessasi minua?
Rujon vanhan miehen joka ei koskaan vastaa kysymyksiin?
Joka sotkee asiat päässään?
Jota pidetään vireessä antamalla ruokaa?
En ole sellainen.
Minä...
Minä käytän polvihousuja.
Olen yhdeksän vuotta vanha.
Voin juosta junaa nopeammin.
En tunne enää selkäkipuani.
Olen viisitoista vuotta.
Ja olen rakastunut.
Olen rakastunut.
Nemo?
Eikö hän ole nukkumassa lukuhuoneessa?
Ei, katsoin jo sieltä.
- Anna, oletko nähnyt veljeäsi? - Hän ei ole veljeni.
Siinähän sinä olet. Nukuitko hyvin?
- Kuka siellä? - Minä vain.
Minä tässä, isä.
Nemo.
Poikasi.
Tietenkin, poikani.
- Missä olit? - Kaupalla.
Työskentelen siellä aina koulun jälkeen.
Ikäisesi pojan pitäisi käydä enemmän ulkona.
Voit jättää minut yksikseni. Pärjään kyllä.
Ei se ole ongelma.
Viihdyn kotona.
Postissa tuli kortti äidiltäsi.
- Et ole lukenut sitä. - Luen sen myöhemmin.
Haluaisitko mennä tapaamaan häntä joku päivä?
En ole tavannut häntä seitsemään vuoteen.
Jos hän haluaa tavata, hän tietää mistä minut löytää.
Minulla on kaikki mitä tarvitsen.
Kaikki on hyvin.
Kolmen kuukauden -
ja kuuden päivän matkustamisen jälkeen -
alus oli suuntaamassa -
suoraan kohti Cancer Nebulaa.
Linjassa Uranuksen -
ja sen viiden kuun kanssa.
Se oli viimein lähestymässä Marsia ja siirtokuntia.
Matkalla -
tietokone tarkkaili matkustajien keinotekoista horrosta.
Elise.
En ole hullu!
Älä viitsi, ei tämä ole niin hirveää!
En sanonut mitään ilkeää.
Voimmeko mennä, Nemo?
- Anteeksi? - Voimmeko mennä, hän on niin tylsistyttävä?
Sinä hukut.
- Mistä tiedät nimeni? - Käymme samaa koulua.
Et koskaan huomioi minua. Etkä ketään muutakaan.
Onko sinulla tyttöystävää?
Mitä? Oletko hintti? Miksei sinulla ole tyttöystävää?
En tiedä...
En halua sellaista.
Kerro minulle itsestäsi.
Sinulla oli tapana pissata housuusi, kaikki tietävät että olet kummajainen.
Olet aina yksin...
Puhu.
Tai sano edes jotain. Puhuisit nyt.
Marsin vetovoima on 0.38.
Se on kolme kertaa matalampi kuin Maan.
Sen pinta on metallipölyn peitossa.
Olet uskomaton.
- Kohota kätesi ja sano "vannon." - Miksi?
Lupaa minulle, että jos kuolen, sirottelet tuhkani Marsiin.
On arvioitu, että matka Marsiin kestää kuudesta kahdeksaan kuukautta.
Sano "minä lupaan".
Minä lupaan.
Olimme pienenä naapureita.
Olen Elise.
Etkö muista?
Elise.
Minulla oli tunne että olen tavannut sinut.
Joo, sitä kutsutaan deja vu:ksi
Signaali silmistä kulkeutuu muistiin.
Ei se sitä ole.
Edellinen elämä?
Joka tapauksessa...
Minä muistin sinut.
Meidän ei pitäisi.
Et tunne minua, enkä ole hyvä ihminen.
Miksi sanot noin?
- Elise, odota. - Soitan sinulle.
Sinulla ei ole numeroani.
Mitä tapahtuu, kun rakastumme?
Tietyn ärsykkeen tuloksena, -
hypotalamus vapauttaa suuren määrän endorfiinejä.
Mutta miksi juuri sen naisen tai miehen takia?
Johtuuko se hajuttomista feromoneista, -
jotka reagoivat geneettiseen signaaliin vapaana olemisesta?
Vai johtuuko se fyysisistä piirteistä, joihon reagoimme?
Äidin silmät...
Tuoksu, joka muistuttaa onnellisista ajoista.
Onko rakkaus... Osa suunnitelmaa?
Suunnaton sota kahden uusiomallin tuotannon välillä?
Bakteerit ja virukset ovat sukupuolettomia organismeja.
Joista jokainen yksikkö,jokainen jakautuminen -
mutantoituu ja parantaa itseään nopeammin, kuin itse pystymme.
Siihen nojautuen, vastaamme siihen kiihkeimmällä aseella:
Seksillä.
Sekoittamalla geeninsä, kaksi yksilöä -
sekoittavat pakkaa luomalla yksilön, joka vastustaa viruksia sitä paremmin, -
mitä erilaisempi hän on.
Olemmeko tietämättämme osallisia kahden lisääntymismallin välisessä sodassa?
Siinä kaikki, tältä päivältä.
Millaista se oli?
Haluatko tietää totuuden?
Okei, se oli hyvää. Todella hyvää.
- Hei, kulta. - Myöhästyn vähän.
Ei se mitään. Älä huolehdi.
- Rakastan sinua. - Rakastan sinua enemmän.
- Minäpäs. - Minäpäs.
- Hyvä on - Huijari.
Nähdään myöhemmin.
Olen aina pitänyt kalasta.
En koskaan ajatellut, että jonain päivänä nekin pitäisivät minusta.
Tunnet olosi rentoutuneeksi.
Silmäluomesi tuntuvat raskailta.
Muistele.
Muistele...
Nemo...
Paska.
Anna...
Meillä on asioita hoidettavana. Tulemme takaisin tunnin kuluttua.
Anna, pue päällesi. Palat kohta siinä auringossa.
Haluan sinut.
Niin minäkin sinut.
Ikuisesti.
Mitä ikinä tapahtuukaan.
Ei ole elämää ilman sinua.
Eikä ilman sinua.
Näytät ihan pojaltani.
Minähän olen poikasi.
Poikani on pidempi kuin sinä.
Elise
Joku saapui juuri.
Voisinpa liikuttaa edes sormiani.
Tai silmiäni.
Kuuleekohan hän meidät?
Oletko havainnut mitään reaktioita?
En tiedä, mutta...
Luulen hänen ymmärtävän.
Kuka siellä?
Miksi olen täällä?
Jos kuulet minua, liikuta sormiasi.
Täältä täytyy päästä pois.
Palaa onnettomuutta edeltävään aikaan.
Uskon yhteen asiaan.
Uskon, että pitäisi sanoa "rakastan sinua" kaikille niille, joita rakastamme.
Rakastan sinua.
Nemo... Emme voi.
Rakastan Stefanoa.
Mitä?
Näit hänet juhlissa kanssani.
Hän ei rakasta minua.
Joten..?
Rakastan häntä siltikin.
En voi itselleni mitään.
Olen rakastunut häneen.
Olen pahoillani.
Isä, menen naimisiin.
Ai!
Kuka on se onnekas tyttö?
Ei se ole ihan niin.
Aion naida ensimmäisen tytön, joka tanssii kanssani tänään.
Kiitos, Nemo.
Nemo.
Sinä päivänä tekisin paljon huonoja päätöksiä.
Yksi, en koskaan enää jätä mitään sattuman varaan.
Kaksi, nain tytön moottoripyöräni päältä.
Kolme, tulen rikkaaksi.
Neljä, ostamme talon.
Suuren talon!
Keltaiseksi maalatun, jossa on puutarha, -
ja kaksi lasta, Paul ja Michael.
Viisi, hankin avoauton. Punaisen avoauton.
Ja uima-altaan. Opettelen uimaan.
Kuusi. En luovuta, ennen kuin olen tavoitteessani.
Isä?
Paul, älä herätä isää.
Elise?
Minä tässä, Jean.
Kuka on Elise?
En tunne ketään Eliseä.
Mene takaisin leikkimään, Paul.
Nemo, olenko sinulle tärkeä?
Minä vain...
Haluaisin kysyä yhden kysymyksen.
Teitkö sen tahallasi?
Löysin tämän yöpöydältä.
Elämässä koittaa aika, jolloin kaikki tuntuu ahdistavalta.
Valinnat on tehty, voin vain jatkaa eteenpäin.
Tunnen itseni kuin omat taskuni.
Voi aavistaa jokaisen reaktioni.
Kaikki on ennalta-arvattavissa.
Elämäni on valettu sementtiin turvatyynyn ja turvavyön kanssa.
Olen hallinnut kaikkea.
Olen tehnyt kaikkeni saavuttaakseni tämän, ja nyt kun se on totta, -
olen niin vitun kyllästynyt.
Vaikeinta on tietää, olenko yhä hengissä.
Se on käsialaani.
Mutta en muista.
Jean?
Mitä sanoit?
Näin outoa unta.
Teidän on tärkeää ymmärtää.
Elämässä asiat eivät aina mene niinkuin -
ne suunnittelemme.
Harry ja minä ajattelimme...
Elämä ei ole aina sellaista, millaiseksi sen kuvittelimme.
Mitä oikein puhut?
En ymmärrä.
Anna tietää jo.
Harry ja minä aiomme erota.
Mitä?
Miksi?
- Teillä ei ole oikeutta! - Älä viitsi. Hoidit jo osasi!
En tiedä mitä te kaksi touhuatte,
enkä edes halua tietää. Se on sairasta.
- Olette sisarukset, herran tähden. - Emme ole sisaruksia!
Sinä tiesit!
Etkä kertonut minulle.
Minne menet?
New Yorkiin.
Kymmenen päivän päästä
Isä sai töitä sieltä.
Odotathan minua majakan luona -
joka sunnuntai?
Kunnes tapaamme jälleen.
Elämälle. Sopiiko?
Se ei ole ohi.
Olet ensimmäinen ja viimeinen ihminen, jota tulen rakastamaan.
Kymmenen päivää.
Se tekee...
14 tuhatta ja -
400 minuuttia.
Voisipa ajan pysäyttää.
Kaikki pysyisi näin ikuisesti.
Sanotaan, että jos hidastaa hengitystä, -
niin aikakin hidastuu.
Hindut sanovat niin.
Minun pitää muistaa vartalosi tuoksu.
Tapaamme majakan luona.
Anna, pitää lähteä.
Rakastan sinua.
Anna!
Anna...
Kuuletko minua?
Meidän pitää keskittyä tulevaisuuteen.
Tekee hyvää muuttaa uuteen taloon.
Saada uusi elämä.
Onko siellä uima-allasta?
Inhoat vettä. Et edes ui.
- Et koskaan tiedä mitä haluat. - Tiedätkö, mitä en halua?
Kerro sitten, mitä et halua.
En halua olla samanlainen kuin sinä.
Et tiedä mitään minusta.
Olen aina pitänyt uima-altaista.
Kun olen vanhempi, minulla on uima-allas.
Anna.
Olen näkevinäni sinut jokaisessa kadunkulmassa.
Joskus uskottelen itselleni, -
että asut samassa kaupungissa, -
mutta en tiedä missä.
Ehkä olet täällä. Tosi lähellä.
Nemo, kuuletko ääneni?
Anna!
90 päivän jälkeen tietokone -
pitää vielä matkustajien aineenvaihduntaa -
talvehtivan sammakon tasolla.
Häntä oli aina kiinnostanut tieto, -
että sammakot voivat viettää talven täysin jäädytettynä -
ja kevään saapuessa, -
ne sulavat ja heräävät henkiin.
Tietokoneen näytössä luki: -
"Horroksen loppuminen".
Tervetuloa Marsiin.
Toivottavasti teillä oli miellyttävä uni ja virkistävä herääminen.
Olkaa hyvät, ja jättäkää nukkumisasunne alas laskettuihin eloonjäämiskapseleihinne -
ja jatkakaa matkaanne saapuvien aulaan.
Teidät ohjataan lepo- ja toipumishuoneisiin, -
valmistautumaan ensimmäiselle matkallenne punsielle planeetalle.
Ehkä kaikkein pahin asia Marsissa olemisessa on se, -
ettei täällä tapahdu mitään.
Aika tuntuu loputtomalta ja tyhjältä.
Ei näytä siltä, että täällä olisi paljonkaan tekemistä.
Toivottavasti toin kaiken minkä otimme.
Päiväsaika.
On päiväsaika.
Aurinko on ulkona.
Oikealla on lämpimämpää kuin vasemmalla.
Hän on erilainen kuin se tämänaamuinen.
Eri hajuvesi.
Hänen kätensä ovat pehmeät.
Elise.
Onko tämä Elise?
Meidän ei... Meidän ei pitäisi.
- Rakastan Stefanoa. - Shh.
Älä sano mitään.
Olet se, jota rakastan.
Voit luottaa minuun Marsin suhteen.
Lupaan sen.
Haluatko mennä kävelylle tai jotakin?
En halua mitään.
En mitään.
- Olen niin kauhea. - Etkä ole.
- Et ole kauhea. - En kestä enää tätä elämää.
Ajattele nyt, sinulla on kaikkein uskomattomimmat lapset.
Älä yritä parantaa oloani. Tunnen itseni vain syyllisemmäksi.
Mikä minussa on vikana?
Kuinka äiti voi?
Hän on hiukan väsynyt. Hän nukkuu.
- Hän on aina väsynyt. - Niin, hän on aina väsynyt.
Onko hän masentunut?
No, hänellä on hyviä ja huonoja aikoja.
En tiedä teistä, -
mutta seuraavan kerran kun äiti saa hermorohmahduksen, -
muutan jonnekin muualle.
No... Kenellä on vitsi?
Onko kenelläkään?
Minulla on.
Mikä on vihreä, pieni ja menee ylös ja alas?
Herne hississä.
Ei se ole hauska. Vanhusten huumoria.
Oletko kunnossa?
Tietysti. Ei se tarkoita että kun äiti ei ole kunnossa, minäkään en olisi.
En kestä sitä enää.
- Tuo ääni... - Voin pyytää heitä hiljentämään sitä.
Mutta on Joycen syntymäpäivä.
Millainen äiti minä olen?
Minun pitää nousta ylös.
- Onko sinulla hauskaa? - On.
Saanko sanoa yhden asian?
Et saa juhlia ellei sinulla ole hauskaa.
Se ei mene niin.
- Tiedän... - Ja tiedätkö mitä, Tess?
Näytät kauniilta.
Kauniilta, kauniilta, kauniilta.
Mutta ystäväsi eivät tanssi tarpeeksi, -
joten äitisi pitää ottaa tilanne hallintaan.
Tanssia!
Sinä siellä!
Voi ei. Tämä saa minut tuntemaan itseni aivan...
Aivan koiraksi!
Nyt valmiina. Otetaan yksi... kaksi... kolme!
Se oli mukava päivä.
Mukavin pitkään aikaan.
Joopa joo.
- Valmiina? - Hei sitten, isä.
Heippa. Heippa.
- Pitäkää hauskaa. - Hei hei, isä.
Hei hei!
Minä lähden!
Minä lähden! Minä lähden!
Kaikki tulee olemaan hyvin.
Se tulee kääntymään hyväksi.
Rakastatko minua?
En voisi elää ilman sinua.
Ei ole elämää ilman sinua.
Etene hitaasti.
Minun pitää tottua siihen.
Olen puhunut sinulle niin paljon kun et ole ollut täällä. Minusta on niin outoa -
puhua sinulle oikeasti.
Tarvitsen hieman aikaa, Nemo.
Kun erosimme ollessamme 15, -
sanoin etten koskaan rakastaisi ketään muuta.
Koskaan.
En koskaan kiintyisi.
En koskaan näkisi sinun asettuvan minnekään.
Minulle itselleni ei olisi mitään.
Päätin teeskennellä olevani elossa.
Ja tämä on se, mitä olen odottanut.
Kaiken aikaa...
Kieltäytyen kaikista mahdollisista elämistä vain yhden ainoan takia...
Sinun kanssasi.
Mutta en ole enää tottunut siihen.
Tiedäthän, rakkauteen. Sitä tarkoitan.
Pelkään menettäväni sinut taas.
Pelkään, että joudun selviytymään taas ilman sinua.
Minä...
Olen kauhuissani sen takia.
Meidän pitää ottaa hiukan aikaa.
Milloin näen sinut uudelleen?
Soita minulle tähän numeroon.
Kahden päivän kuluessa.
Tapaan sinut majakalla.
Haluatko tietää, miksi menetin Annan?
Koska kaksi kuukautta aikaisemmin -
yötön brasilialainen keitti kananmunan.
Kuumuus teki huoneeseen mikroilmaston.
Lämpötilan hienoinen ero -
ja kova sade kaksi kuukautta myöhemmin toisella puolella maailmaa.
Se brasilialainen keitti munan sen sijaan että olisi ollut töissä.
Hän oli voinut menettää työnsä vaatetehtaassa, -
koska kuusi kuukautta aiemmin -
minä olin ertaillut farkkujen hintoja -
ja ostanut halvemmat.
Kuten kiinalainen sananlasku sanoo:
"Pieni lumihiutale voi taivuttaa bambunlehden".
Farkkujen tuotanto muuttuisi toisiin maihin.
Kadotin kaikki jäljet Annasta.
Odotin häntä...
Joka päivä.
Anna.
Nemo.
Se on palannut.
Pelko on palannut.
Olen kyllästynyt pillereihin!
Olen kyllästynyt lääkäreihin! Se on merkityksetöntä.
Teen jotan. En kestä sitä enää.
Olen peloissani.
En tiedä mitä tehdä...
Näen usein erästä unta.
Joltakin esihistorialliselta ajalta.
Kuulen sinun kirkuvan.
Ajoin karhun pois.
Etkä pelännyt enää.
Mutta kun herään...
Kun herään -
ei ole karhua, -
mutta olet silti peloissasi.
Enkä minä ole karhunmetsästäjä.
Olen johtajana yrityksessä, joka tuottaa valokopiokoneita, -
ja joka juuri otti lopputilin.
En uskalla liikkua.
En elä.
Mitä tahansa teenkin, se on katastrofi.
Olisin niin mielelläni ajanut karhun pois, -
eikä sinun olisi enää tarvinnut pelätä.
Missä määrin pelkomme pelkomme ovat synnynnäisiä?
}Kun haudomme hanhenmunia hautomakoneessa -
ja sitten linnunpoikasten yli lentää lentävän hanhen muotoinen hahmo
linnut venyttävät kaulaansa ja ääntelevät.
Mutta jos käännämme siluetin suunnan, -
se onkin äkkiä haukan muotoinen.
Linnunpoikasten reaktio on välitön.
Ne kyyristyvät ja pelkäävät, vaikka eivät koskaan ole nähneet haukkaa.
Ilman yhtäkään neuvoa -
synnynnäinen pelko auttaa niitä selviytymään.
Mutta ihmisillä...
Mitkä ikiaikaiset pelot -
saavat synnynnäiset pelkomme heräämään?
NEMO... KÄÄNNY YMPÄRI...
Hei.
Hei!
Anteeksi!
Muistele...
Muistele!
Kulta, minä täällä.
Kuoliko Elise vai ei?
En tajua.
Sinulla ei voinut olla lapsia ja ei olla.
Hei, isä.
Hei.
Tulen aivan heti.
- Eikö sinulla ole nälkä? - En halua mitään.
En mitään.
Mitä teet tänään?
Suunnittelin auton pesemistä.
Mikä sen auton tilanne on?
Mitä tarkoitat?
Miksi pidät autosta niin hyvää huolta ja jätät minut yksin?
Mikä autossa on vikana?
Autossa ei ole enää mitään vikaa.
Mikä hätänä?
Miksi katsot minua noin?
Nemo.
Juonko kahvini sokerilla?
Voisitko vastata minulle?
Nemo.
Et tunne minua, Nemo. Et ole koskaan oikeastaan katsonut minuun.
Olet aina ollut muualla.
Ymmärrätkö kuinka paljon olet satuttanut minua?
Sain juuri soiton lakimieheltä. Hän sanoi että laitoit juuri kaiken -
omistamasi minun nimiini.
Miksi, Nemo?
Mitä sinä suunnittelet?
Suuntaatko menestykseen?
Silloin tarvitset Butterfly-ongen.
Sen paine ja voima ovat lähes olemattomia.
Osta tänään, saatavilla hyvinvarustelluista tavarataloista nyt!
Jean.
Käyn ostamassa ongen.
Herra Jones.
- Niin. - Meillä on jo matkatavaranne.
Seuratkaa minua.
Vien teidät hotelliin, jossa voitte levätä hetken.
Tapaaminen on kolmelta iltapäivällä.
Daniel.
Daniel Jones.
Onko nimesi Daniel Jones?
Ei tietenkään.
Daniel Jones...
Haloo?
Daniel?
Niin.
Oletko hullu?
Käskin sinun olla menemättä. He ovat raivoissaan!
He tietävät että se olet sinä. Älä pysy siellä!
Tämä on outoa.
Hänen kenkänsä ovat väärän kokoiset.
Jospa hän kutistui.
Vanhetessaan kutistuu.
Kukaan ei kutistu, se on roskaa.
Väärä koko vain, ei muuta.
Astronautit kutistuvat kaksi tuumaa tullessaan maahan.
- Painovoiman tai sellaisen takia. - Luuletko tämän kaverin olevan astronautti?
Lattia ei tärise enää samalla tavalla.
Erilainen parfyymi.
Kuinka vanha hän mahtaa olla?
25?
Täällä on muitakin ihmisiä.
Aloitetaan uudelleen.
Sormet näppäimistölle.
Vasen käsi: A, S, D, F.
Oikea käsi: H, J, K, L.
- Mikä hätänä? - Näin unta Stefanosta.
Hän ei välitä minusta paskan vertaa.
Stefano?
Rakastan häntä.
Ei tälle tilalle voi olla muuta syytä.
Se voi olla vain niin.
Rakastan häntä.
Tiedän olevani hullu.
Joka aamu, kun herään ja näen kasvosi -
alan itkeä.
Kun olen kanssasi, elämä vilisee ohitseni.
Miten voit olla noin rauhallinen?
Miten voit olla sellainen?
Et ole ihminen.
En tiedä mitä tekisin.
Eihän se ole minun vikani.
Et kai jätä minua, ethän?
En, en voisi elää ilman sinua.
Olen satuttanut kaikkia.
Olen satuttanut sinua.
Lapsia...
- En voi jatkaa tätä. - Me pystymme siihen yhdessä.
Jos jään tänne, hukutte kaikki mukanani.
Opettelemme uimaan.
Rakastan sinua.
Hän jätti minut.
Tiedäthän mitä sanotaan...
Kaikki selviää lopulta, -
vaikka sitten huonosti.
Haloo?
Ei liikaa päältä, kiitos.
- Paljonko se tekee? - 20 dollaria, kiitos.
- 20 dollaria. - Kas tässä
- 20 dollaria, kiitos. - Kas tässä.
Kiitos ja näkemiin.
Näkemiin, hyvää loppupäivää.
Miksi tupakansavu ei koskaan mene takaisin savukkeeseen?
Miksi molekyylit ajautuvat toisistaan poispäin?
Miksi mustetahra ei ikinä palaudu?
Koska universumi haihtuu.
Se on entropian periaate.
Universumin pyrkimys -
kehittyä kohti epäjärjestystä.
Entropian periaate -
on suhteessa ajan suuntaan.
Universumin laajenemisen tulos.
Mutta mitä tapahtuu, kun painovoimat -
vastustavat laajenemista?
Tai jos äärettömän tyhjyyden voima on liian pieni?
Sillä hetkellä universumi saattaa puristua kokoon.
Suuri luhistuminen.
Joten mitä ajasta tulee?
Kääntyykö se takaperin?
Kukaan ei tiedä vastausta.
Missä Peter on?
Hän lähti tunti sitten. Olen hänen tuuraajansa. Olen valinnut otokset 3 ja 4.
Haluaisin että Peter tekee sen. En tarkoita ettet olisi tarpeeksi hyvä.
Mutta...
Unohda se. Suorassa lähetyksessä saat vain yhden otoksen.
Jos se on huono, sinun täytyy vain tyytyä siihen.
Tunnetko hänet?
Me työskentelemme yhdessä.
Jos minä kuolisin, ja sinä eläisit.
- Olen pahoillani. - Kiitos.
Vilpittömimmät osanottoni.
Peter oli kollega.
Tietysti.
Olen nähnyt ohjelmasi. Kiitos kun tulit.
Käyttäkää hyödyksenne tämä tilaisuus -
katsoa maan pintaa vielä kerran -
havainnointikupolistamme.
Hissinne saapuu pian Marsin asemalle.
Mitä kaikilla noilla pyörillä tehdään?
Vientitavaraa. Työvoima on halpaa täällä.
Kiinasta on tullut liian kallis.
Olkaa hyvä ja jatkakaa valmistelualueelle, -
jossa teidät puetaan uniasuihin.
Saatte myös teidän...
Hei.
Olen Nemo.
Anna...
Hauska tavata.
Mikä tuo sinut Marsiin?
Mittaan Maan ja Marsin etäisyyttä.
Tutkin aikaa. Tiedäthän...
Se juttu, joka tekee sen, ettei kaikki tapahdu samaan aikaan.
Ja?
Suuri luhistuminen tapahtuu 2092 -
ja ne jotka eivät selviä sinne asti, saavat ilmaisen kyydin.
Entä sinä?
Täytän vain vanhan lupauksen.
Hei.
Me... Tapasimme miehesi hautajaisissa.
Totta.
Tunsin näheeni sinut aiemmin, kun näin sinut.
Sitä kutsutaan deja vu:ksi.
Ei se sitä ole.
Se on ikäänkuin -
Kaikki tämä olisi todellista.
Anteeksi, sinä täytyy kai pitää minua hulluna.
En yritä flirttailla kanssasi.
Olen itsekin leski.
Minä... Olen pahoillani. Minun täytyy mennä.
Ehkä joku toinen kerta.
Nemo?
Kuulin että olit kuollut. Kuulin että hukuit.
Hukuin?
Hälytys! Hälytys! Meteorit lähestyvät.
Pysykää rauhallisina.
Hälytys! Hälytys!
Haluan herätä.
PELI LOPPU.
Oletko kunnossa?
Kun sanon kolme, olet hereillä.
Yksi...
Kaksi...
Kolme.
HERÄÄ...
- Äiti. - Tunnenko sinut?
- Se olen minä! - Mitä haluat?
- Henry! - Se olen minä. Poikasi, Nemo.
Poikani on täällä.
En tunne sinua. Olet hullu. Mene pois ennen kuin soitan poliisit.
Äiti.
Mitä sinä näet?
Hän kysyy minulta mitä näen.
Sanon, että se on mustetahra.
Hän sanoo:
Sinun täytyy kertoa enemmän.
Sanon, että se on mustetahra paperiarkilla.
Ei.
Sinun täytyy sanoa, mitä mielessäsi liikkuu.
Se saa minut ajattelemaan mustesäiliötä.
Joten hän sanoo: "Selvä..."
"Se riittää".
.edhäL .omeN
Sinulla on huomiseen asti aikaa äänestää.
Äänestää!
Ja voita lomamatka kuussa.
Koko perheelle.
Voita matka kuuhun!
Lähde upealle Golf-lomalle.
Ovatko he julkistaneet äänestyksen tulokset?
Olen pahoillani.
Minun iässäni.
Kynttilät maksavat kakkua enemmän.
En pelkää kuolemaa.
Pelkään etten ole ollut tarpeeksi elossa!
Se pitäisi kirjoittaa jokaisen koulun liitutaululle.
Elämä on leikkikenttä.
Tai ei mitään.
.edhäL .omeN
Nemo. Lähde.
NYT.
Nemo. Lähde. NYT.
Nemo!
NEMO, LUE UUTISET.
Traaginen auto-onnettomuus maaseudulla.
Nemo, käännä sivulle 5.
Nemo, katso kadun päähän.
NEMO SOITA 123 581 1321
- Haloo, kuka siellä? - Haloo, kuka siellä?
Kuka siellä?
Minun käskettiin soittaa tähän numeroon.
Nimeni on Nemo Nobody.
Onko tämä joku vitsi?
Ei. Ei, minä...
- Keskus? - Niin?
Haluaisin osoitteen numerolle 123 581 1321.
Hetki, olkaa hyvä.
12358 Alleway Street.
Hei, Nemo.
Olen iloinen, että löysit minut.
Tämä kaikki näyttää sinusta varmasti hyvin monimutkaiselta, -
mutta on yksinkertaisempaa kuin luuletkaan.
Ole varovainen sen tuolin kanssa. Se on rikki.
- Oletko kunnossa? - Olen kyllä.
Minun olisi pitänyt varoittaa sinua aikaisemmin, mutta -
en voinut jäljenteen takia.
Jäljenteen?
Keskustelumme käsikirjoituksen!
- Voit kuulla minut. - Se mitä nyt elät -
on menneisyys.
Ainakin minulle.
Minä olen sinä -
70 vuotta vanhempana.
Kaikki minkä sanot, sanoin itse nuorena.
Minun piti vain jäljentää keskustelumme.
Se on kaikki kirjoitettu tänne.
- En voi... - Uskoa sitä?
Minulle -
aika on käänteinen.
Aloitan tarinan lopusta -
Ja kuljen kohti alkua.
En ymmärrä.
Täällä olevassa elämässä
sinua ei ole.
En tiedä miksi.
Vain Arkkitehti tietää.
Arkkitehti?
Lapsi, -
joka juoksee junan perässä.
Ehkä vanhempasi eivät koskaan tavanneet.
Ehkä isäsi kuoli kelkkaonnettomuudessa.
Ehkä olit yksi siitä valtaosasta, -
jonka geneettinen koodi ei tavoittanut lopullista päämääräänsä.
Ehkä kun hän kuoli, -
se esihistoriallinen nainen.
Hän katkaisi perimäketjun, johon kuulut.
Joten tässä maailmassa -
Sinua ei ole olemassa.
Jos Annan laskelmat ovat oikeassa,
Sinun on pysyttävä elossa helmikuun 12:en päivään 2092 -
kello 5:50 asti.
En tiedä, kuinka kauan nauhoitus on ollut pois päältä..
Minun on kirjoitettava tarina huomisaamuksi.
Kaikki sanomanne on ristiriitaista.
Ette voi olla kahdessa paikassa yhtä aikaa.
Tarkoitatko, että meidän pitäisi tehdä valintoja?
Kaikista noista elämistä, mikä...
Mikä niistä on oikea?
Jokainen niistä elämistä on oikea.
Jokainen polku on oikea polku.
"Kaikki voisi olla jotakin muuta, -
ja sillä olisi yhtä paljon merkitystä."
Tennessee Williams.
Olet liian nuori sille.
Et voi olla kuollut ja silti täällä.
Et voi olla olemassa.
Onko elämää kuoleman jälkeen?
Kuoleman jälkeen...
Miten voit olla niin varma, että olet edes olemassa?
Et ole olemassa.
En minäkään.
Elämme vain yhdeksänvuotiaan lapsen mielikuvituksessa.
Meidät on kuvitellut yhdeksänvuotias lapsi, -
joka on mahdottoman valinnan edessä.
Juokse! Juokse!
Nemo!
Juokse!
Juokse, Nemo!
Nemo!
Rakastan sinua.
Anna!
Nemo!
Olet se, jota rakastan.
Shakissa -
sitä sanotaan Zugzwangiksi, -
kun ainoa mahdollinen siirto -
on olla siirtämättä.
Tule katsomaan.
Se on meri.
Lapsi on ottamassa sitä pois.
Hän ei tarvitse sitä enää.
Aikaisemmin hän ei voinut tehdä valintoja, -
koska hän ei tiennyt mitä tapahtuisi.
Nyt kun hän tietää mitä tapahtuu, -
hän ei kykene tekemään valintaa.
Kiitos, kiitos!
Kiitos.
Tämä on elämäni kaunein päivä.
Anna.