филм на Патриша Розема
Ембет Давидц
Джони Лий Милър
Алесандро Нивола
Франсис О'Конър
Харолд Пинтер
МЕНСФИЙЛД ПАРК
Линдзи Дънкан Шийла Гиш
Виктория Хамилтън Джеймс Пюрфой
"...точно, когато Елайза величествено вадеше
петдесет паундова банкнота от собственото си портмоне...
внезапно бяхме прекъснати от стария Макдоналд!"
"Възползвахме се от достойнствата на пола си, за да сторим каквото трябва.
Софая изпищя и припадна, а аз извиках и побягнах през глава.
После, когато се съвзехме, избягахме и забързахме към Лондон.
започнахме да мислим за завръщането на майките ни,
но случайно чухме, че те и двете...
са умрели от глад!"
Фани! - Довиждане, Сузи.
Измисли много хубави приказки за мен и изяж хиляди сладкиши.
А ти продължавай да си решиш косата, но внимателно.
Фани, той е тук.
Ставай. Сбогувай се със сестра си.
Съжалявам, че закъсняхме. - Побързайте.
Довиждане! - Хайде, няма да чакам цял ден.
Довиждане! - Довиждане, мамо.
Поздрави сестрите ми. - Добре, мамо.
Нали ще ми пишеш кога трябва да се върна?
Мамо? - Тръгвай!
Довиждане! - Довиждане, Сузи.
Довиждане!
Чухте ли това?
Черен товар, госпожице.
Черен товар? - Да. Роби.
Сигурно някой капитан или корабен лекар
води чернокожи като подарък за жена си.
Дий!
Спри!
Хей!
- Пет часа сутринта е.
Г-жа Норис е наредила това момиче да бъде докарано тук.
Май й е племенница. - Г-жа Норис живее в пасторския дом.
Казаха ми да я оставя пред входа на Менсфийлд Парк.
Тогава я остави.
Вие трябва да сте леля Норис. - Да...
Докарал те е два часа по-рано.
Влизай.
Елис, повикай децата.
Сега, нека те огледам.
Е... Сигурна съм, че имаш някакви качества.
Сър Томас, тя е тук. Нашата малка подопечна.
Здравей, Фани. - Здравейте, сър Томас.
Поздрави от семейството ми. - Благодаря. Как пътува?
Чудесно, г-не. Не знаех, че Англия е толкова голяма.
Колко си изминала? Едва стотина мили.
Да, г-не, но е впечатляващо. - Наистина.
Е, нека се настани при вас, после ще я представим на децата.
При мен и г-н Норис?
Да, мислех че... - Не.
Има някакво недоразумение. Когато предложих да вземем племенница ми...
Моля ви, не се вълнувайте заради мен.
Ще говориш, когато те питат.
Ще ни извините ли, г-це Прайс?
Добро утро. Аз съм Марая Елизабет Бъртрам.
А аз Джулия Франсис Бъртрам. Приятно ми е да се запознаем.
И на мен.
Г-н Норис не може да понася шума на децата!
Но може би не е разумно да живее тук с момчетата.
Ако расте заедно с тях, дори да стане красива като ангел,
няма да им е нищо повече от сестра.
В това, което казвате има истина. Решено е.
Марая, Джулия, чуйте ме...
Трябва да се приготвим за огромно невежество,
посредственост на възгледите и малко недодялани обноски.
Тези недостатъци не са непоправими. - Само да не дразни кученцето ми.
Тъкмо накарах Джулия да го остави на мира.
Вие, момичета, не се отнасяйте високомерно с нея.
Тя не ви е равна. Но не бива да й го натяквате.
Въпросът е много деликатен. - Много деликатен.
Трапезарията е ето там. Зимната градина там. Мазетата са долу.
Надявам се, че не си инатлива. Майка ти имаше такава склонност.
Омъжи се, напук на семейството си.
Това е западното крило.
Ще бъде ремонтирано, ако Том спре да залага на коне и на зарове!
Стаята с билярда. Само за мъжете.
Запомни, всичко трябва да е с мярка.
Да... Том сам я нарисува.
Твърде модернистично...
Невероятната библиотека на сър Томас. Идвай, нямаме толкова време.
А това е кабинетът на сър Томас. Не го безпокой тук.
В момента има много грижи. Това е светата му обител.
Тук и отдолу са стаите на прислугата.
Ти ще ми помагаш, нали разбираш.
А това, което преди беше стаята на гувернантката,
сега ще е твоята стая!
Извинете. - Да?
Колко време ще остана тук? - Зависи, нали?
Но ако всичко върви добре... завинаги.
"Мила Сузи, изглежда, че мама ме е дала завинаги.
Очаквам само страдания от всичко, което видях в Менсфийлд Парк."
Не се притеснявай. Косата ти расте по-бързо от сълзите.
Не ми се подигравай.
Помага ли?
Кое? - Държането ми.
Кара ли те да чувстваш по-добре? - Определено ме разсея.
Добре... Както и да е, аз съм Едмънд.
За кого тъгуваш?
"Разказах на Едмънд за теб, Сузи.
Той попита дали искам да ти пиша. Аз му отвърнах, че нямам хартия.
Даде ми достатъчно за толкова приказки, че да ти омръзнат!
Между другото, Елайза избягала в Париж с любимия си.
За съжаление, харчела твърде много
и влязла в затвора, почти напълно разорена от двамата си сина.
Но е решила да убие пазачите си.
Ще те държа в течение, ако се случи още нещо.
Послепис...
Увери мама, че се уча всеки ден."
Историята на Англия.
Хенри VІ.
Царувал по времето на Жана Д'Арк и объркал напълно англичаните.
Не бивало да я горят, но го направили.
Хенри VІІІ...
Ще ви спестя всичко, което вече сте чували,
както и да ви разказвам неща, които не си спомням точно,
справедливост и дълг...
И този бич за човечеството, тази напаст за обществото, Елизабет,
порочната кралица и убийца, която
затваря братовчедка си, прекрасната Мария Шотландска, за цели 19 години,
а след това я умъртвява по неуместен, незаслужен и позорен начин.
Допринасяйки за вечния срам на монархията и цялото кралство.
"От един пристрастен, предубеден и неук историк."
Фани, ти си ужасна! - Всичките тези войни!
Мъжете не са стрували нищо, а жените не са участвали.
Изключително досадно.
Странно е, че историята е толкова глупава. Трябва да бъде пренаписана.
Трябваше да следя по-строго твоя пъргав ум.
Мисля че ситуацията изисква малко...
Шекспир!
Фани Прайс! Спазвай известно благоприличие!
Какво?
Значи я харесваш?
Г-жа Шекспир е моето спасение. Не мога да ти се отблагодаря.
Моите подаръци са нищо пред твоите.
Съчинението ми бледнее пред необузданото ти въображение.
Да, аз съм див звяр! Сър Томас би се съгласил.
Не се сърди на строгостта му. Твърде много неща го занимават.
Например?
Едмънд!
Сложно е. - А аз съм проста?
Фани!
Съжалява, че ме е взел нали?
Не...
Има проблеми с робите в плантацията.
Аболюционистите извършват набези. - Това е хубаво нали?
Всички ние живеем от тези приходи, Фани.
И ти също.
Том, трябва да бъдеш сериозен!
Върни се!
Том!
Ще правиш каквото ти кажа!
Да правя каквото и вие ли?
Дори аз имам принципи, сър!
Том!
Ти си ангел. - Том!
"Мила Сузи, ето ги и новините.
Сър Томас поведе Том към Западните Индии,
за да защитава нашите интереси там.
Марая си намери годеник г-н Рашуърт,
когото сър Томас одобри задочно.
Всички са очаровани от него без Едмънд, който каза:
Ако нямаше 12 000 на година, щеше да бъде обикновен глупак.
Затова сега всички спешно търсят подходяща партия за Джулия.
Съпругът на г-жа Норис почина,
което май изобщо не я притесни.
Тя се премести в една къща до Менсфийлд, където животът е по-евтин.
Но това едва дали трябва да ме радва.
Сега в пасторския дом има нов свещеник и...
животът изглежда като безкрайна поредица от безсмислена суетня."
Те са полубрат и сестра на съпругата на проповедника.
Забавлявайте ги с нужното внимание и въодушевление.
И разбира се с усърдие!
Ще ми е нужна цялата сутрин, за да се възстановя от снощния бал.
Просто малко ме мързи. - Наистина!
Г-н Рашуърт, ако обичате!
Позволете да ви представя г-ца Мери Крофърд.
И брат й г-н Хенри Крофърд.
Това е сестра ми лейди Бъртрам.
Г-н Едмънд Бъртрам.
Това е г-ца Джулия Бъртрам, която бе представена наскоро в обществото
и г-ца Марая Бъртрам, която наскоро се сгоди за г-н Рашуърт.
Навярно сте минали покрай великолепното имение на г-н Рашуърт?
Онова с пищните градини. Содъртън.
Всъщност планираме някои подобрения.
И Фани Прайс.
Изглеждате доста отегчени!
Моля ви, присъединете се към играта ни, г-н Крофърд.
Е? - И двете ми харесаха неимоверно.
Но Джулия повече.
Защо?
Защото леля й Норис ми нареди така!
Тя изглежда напълно готова да се влюби в теб.
Макар че Марая е по-привлекателна.
Но тя вече е направила избора си. - Да...
Затова ми харесва още повече.
Сгодената жена винаги е по-привлекателна от несгодената.
Тя е доволна от себе си.
Притесненията са зад гърба й и може да полага усилия да се хареса
без да предизвика неодобрение.
При сгодените дами е безопасно. Никой не може да пострада.
Позволяваш си твърде много волности, Хенри
Но накрая ще паднеш в капана.
"Няма как да зная дали ме обича", каза Елайза.
Попитах я: "Нима не те гледа с възхита?"
Не стиска ли нежно ръката ти? Не напуска ли стаята без причина?
"Никога", отвърна тя.
Тръгва си чак когато посещението му приключи."
Едмънд... Какво мислиш?
Тя е очарователна.
И двамата са прекрасни.
Не е нередно, че харесвам един приятен мъж. Всички знаят, че съм сгодена.
Винаги ли трябва да печелиш? Дори когато вече имаш награда?
Винаги има разочарования. Ако един план за щастие се провали...
човешката природа се замисля за друг.
Накрая може сама да прибегнеш до философията си, Марая.
Жалко, че Том не е тук.
По-скоро 20 000 лири и баронетството!
Хенри! Знаеш, че тези неща не са от значение за мен.
Ще поостанем ли? - Да, моля.
Държа да отбележа, че животът рядко предлага приятни мигове като този.
Нали, Пъгси?
Бъди проклет!
Том, добре ли си? Да няма война? Къде е сър Томас?
Едмънд, ела бързо!
Том, ами Антигуа? Къде е татко?
Антигуа... И чудесните хора там, които плащат за всичко тук.
Том, мислехме че си в Антигуа.
Боже!
Том се върна от Антигуа малко по-рано от очакваното.
Беше за кратко в Лондон. Открих го в театъра на Ковънт Гардън.
Театър? - Да. Репетираха тази...
възхитителна и скандална пиеса, наречена "Любовни клетви".
Чувал съм за нея.
Том пръскаше чар из града...
Докато не приключи парите.
Тъй като разбирам трагедията на неоправданата бедност,
реших да го върна на семейството му, което намирам за много...
любящо и красиво.
И платежоспособно.
Платежоспособно?
Г-н Бъртрам?
Баронът среща незаконния си син, прибира любовницата си
и всички заживяват щастливо, поне за известно време.
Браво, Том! - Добре, казано, Том!
Глупави измислици, объркващи света. - Стига, г-н Бъртрам.
Драмите в живота са това, което са корабите за морето.
Трябва да ги преживееш. Да се потопиш в тях, да вдъхнеш красотата им.
Напълно съм съгласен.
Добра е пиесата, в която е показана силата на ума,
в която познанието за човешката природа и разум,
се представят на света по най-благовъзпитан начин.
Това е ценно.
А това е боклук!
Толкова си сериозен!
Това ли е най-тежкото обвинение?
Как смятате, г-це Прайс?
Ще ви разочаровам, но нямам мнение.
Подозирам, че имате, но не искате да го споделите.
Фани.
Да, лельо Норис? - Какво правиш тук?
Моля? - Ръкоделието ти не е пипнато още.
Права сте, така е. Аз...
Веднага ще се заема.
Лельо Норис, ръкоделието може да почака.
Тя представена ли е... в обществото?
Не смятам, че това има значение. - Стига с тези глупости.
Нека поставим пиесата. Тук, сега и заедно.
Йейтс, вие сте гений.
Тази стая е много подходяща за театър.
А кабинетът на татко ще стане чудесна сцена!
Казвали са ми, че имам талант на актьор.
Том, не говориш сериозно. - Аз? Да съм несериозен?
"Любовни клетви"? Убеден съм, че баща ни няма да одобри.
Смятам, че познавам баща ни не по-зле от теб.
Оправи се сам със себе си и ме остави да се погрижа за останалите.
Ако не ти харесва, не участвай, но моля те...
не се опитвай да се налагаш над другите. Разбрахме ли се?
Добре! - Какво?
Какво има? Аз не спях.
Разбира се, че не, г-жо. Никой не ви подозира.
Къде е Фани?
Г-жо Норис, намерете Фани Прайс.
Искам да играя Амелия.
Но кой ще е господинът, с когото ще трябва да правя любов?
Как желанието да бъдеш порядъчен се превърна в непривлекателно качество?
Сега Том пожела Чарлс Мадокс да играе Анхалт.
Той е дискретен колкото градския глашатай!
Значи тук се криете. Трябва да репетирам. Бихте ли...?
Г-н Бъртрам! Здравейте.
Здравейте, г-це Крофърд.
Тръгвам, Фани. - Останете!
Останете! Трябва ни публика.
Всички се нуждаем от публика, нали, Фани?
Аз се боя от публиката. - Елате. Аз ще играя Амелия.
А вие ще играете моя учител Анхалт. - Не.
Четете тук. Щом г-н Бъртрам отказва, аз настоявам.
Добре.
"От доста време ме обучавате.
Защо и аз да не ви науча на нещо?" - "На какво да ме научите?"
"Нещо, което аз познавам, а вие не.
Има неща, които никога не бих искал да узная.
"След като направихте математиката приятна за мен,
може аз да ви науча на нещо, което ще е приятно за вас.
Жената е загадка.
Аз ще ви науча да я разгадавате.
Ще ме научите?
Защо не?
Никой освен жената не може да обясни природата й."
След като размислих, смятам че...
въпреки риска, че ще ви се сторя непостоянен,
ще е по-добре аз да играя Анхалт,
вместо да каним Чарлс Мадокс в тази каша.
Отлично!
Има неща, които никога не бих искал да узная.
Какво стана? Как стана?
И защо откривам майка си в това състояние? Говорете.
Не мога да говоря, мили синко.
Мили Фредерик, не съм готова.
Скъпа майко, успокойте се. Сега...
Оставете го там.
Здравей, мое мило, скъпо момиче.
Добре дошли у дома, сър.
Боже! Изглеждаш пораснала.
И си се разхубавила.
Къде са останалите, Джулия и Марая? Какво става?
Ами... - Преустройство?
Бедли.
Вие трябва да сте сър Томас! Аз съм Рашуърт.
Вашият бъдещ зет.
Репетираме домашно представление. Аз съм граф Касел.
Ще нося син костюм и с розов копринен плащ...
след това трябва да се преоблека с прекрасен ловен костюм.
Имам 42 реплики, което...
не е шега работа.
Татко!
Категорично не!
Татко...
Том... Затова ли така бързаше да се завърнеш от Антигуа?
Сър Томас...
Нямаше да понеса и миг повече отсъствието ви.
Дий!
"Скъпа Сузи, всички следи от театъра бяха заличени,
а Том и Йейтс заминаха така, както се бяха завърнали."
Разкажете ни повече за негрите, драги.
Мулатите са добре сложени, а жените са доста хубави.
Имаше една, която вървеше невероятно леко и грациозно, а беше и умна.
Но странното е, че двама мулати не могат да имат деца.
В това отношение приличат на мулетата.
Извинете ме за намесата, татко, но това са глупости.
Не може да говорите така. - Не съм казал, че са мулета.
А само че приличат на такива.
Прочети "Историята на Ямайка" на Лонг преди да спориш с мен.
Възнамерявах да доведа с мен една от тях, да помага в домакинството.
Поправете ме, ако греша, но ако доведете роб в Англия,
ще възникнат спорове дали не трябва да го освободите.
Ако не греша...
Трябва да отбележа, че си се променила.
Четох някои неща по въпроса... Томас Кларксън, по препоръка на Едмънд.
Фани е безкрайно любознателна,
а стилът й на писане е забележителен и новаторски.
Да, чудесно...
Разхубавила си се.
Вярвам, че след време ще забележите и красотата на ума й, татко.
Тенът ти е свеж, а фигурата ти...
Моля ви...
Не сте ли съгласен, г-н Крофърд?
Непоквареността е привлекателна. - Особено за покварения.
Моралните й устои озаряват очите й и придават руменина на страните й.
Моля ви! - Господа...
Фани се бои от похвалите както другите жени от пренебрежението.
Изключително прозорливо, г-це Крофърд. - Благодаря, г-н Бъртрам.
Реших! Ще дадем бал в Менсфийлд Парк в чест на Фани!
Ще представим г-ца Фани Прайс в обществото.
Някой знатен младеж ще я забележи.
Тя ще се плъзга плавно със спокойна грация и възхитително чувство за такт.
Трябва да ме извините.
Спомних си, че...
Няма да е нещо голямо, само няколко приятели...
Фани, не ставай глупава, вали.
Дъждът прояснява мислите.
Това е само един глупав бал. - Не съм робиня за продан!
Не бъди неразумна!
Липсата на разум е голямо достойнство за женския чар!
Фани...
Държиш се безразсъдно!
Още едно достойнство. Трябва да бъда пленителна.
Фани, наистина трябва да започнеш да се примиряваш с мисълта, че...
изглеждаш добре.
Можеше и да е по-зле, Едмънд. - Сър?
Тя е духовита и ведра, и смея да отбележа... че си струва.
Как можете да измерите цената й? - Не се прави на наивник.
Семейството й е солидно, това е известно.
Семейство Прайс?
Крофърдови, Едмънд.
Имах предвид Крофърдови... Мери Крофърд.
Какво четете?
"Сантиментално пътешествие" от Лорънс Стърн.
Може ли?
"Бях прекъснат от глас, който помислих, че е на дете,
което вика, че не може да се измъкне.
Огледах внимателно коридора и видях един скорец в малка клетка.
"Не мога да се измъкна" - повтаряше скорецът.
"Бог да ти е на помощ" - казах аз. Аз ще се опитам да те пусна.
Но клетката беше омотана с тел и аз трябваше да я разкъсам.
Хванах я с двете си ръце.
Птицата долетя до мястото, където се опитвах да я освободя,
подаде глава през решетките и се притисна нетърпеливо,
"Боя се, клето създание" - казах аз,
че не мога да те пусна на свобода.
"Не" - каза скорецът.
"Аз не мога да се измъкна" - каза скорецът."
Четете добре.
Благодаря.
Татко, искам да поговоря с теб за Рашуърт.
Марая, да...
Знаеш колко благоразположен бях към твоя г-н Рашуърт.
Но вие го смятате за посредствен.
Еднакво невеж и в делата, и в книгите, няма собствено мнение
и дори не го осъзнава.
Не съм сляпа, татко.
Макар и изгоден, съгласието за този съюз може би бе дадено прибързано.
Не бива да се притесняваш, Марая, аз ще се погрижа за теб.
Ще посрещна смело всички трудности и ще разтрогна годежа,
ако смяташ, че ще бъдеш нещастна.
Няма да се преструвам, че смятам характера му за блестящ.
Но и няма да се преструвам, че добрият доход,
къщата в града и останалите приятни развлечения, които ще ми предложи,
не ме привличат.
Колкото до останалото...
Той е достатъчно млад.
И...
Искам веднага да се оженя за него.
След две седмици.
Не виждам защо да бързаме. - Не виждам защо да отлагаме.
Освен това искам Джулия да ни придружи на медения месец.
Искаш Джулия да ви придружи на медения ви месец?
Тя никога не е била в Брайтън.
Добър вечер. - Добра да е, г-не.
"Скъпа Сузи, Марая се омъжи в събота.
Вътрешно тя вече бе напълно подготвена.
Готова за брак от омраза към дома си,
разочарована в любовта и презираща мъжа, за когото щеше да се омъжи.
Булката бе облечена елегантно, а шаферките леко й отстъпваха.
Майка й се подготви да се развълнува, а леля й се опита да се просълзи.
Бракът наистина е сложно занятия."
Довиждане, скъпа моя!
На добър час!
Довиждане!
Каква утеха е, че ти никога няма да ни напуснеш, Фани.
Скъпа Фани! - Не...
Трябва да занеса ябълки на г-жа Норис. - Не, настоявам да останете с мен.
Тя ще трябва да ми прости.
Егоизмът трябва винаги да се прощава, понеже няма надежда за излекуване!
Толкова прелестна.
Утре вечер балната зала ще грейне от вашата красота.
Имате чудесна фигура, мила.
Не е чудно, че Едмънд обича да е с вас.
Аз съм толкова лоша, че той не знае какво да прави с мен.
Бих искала да чуя й вашата преценка.
Кажете ми...
Той говори ли за мен? - Понякога.
Това в хола вашата арфа ли беше?
Да. Докараха я от Лондон с каретата на Хенри.
Опитах се да наема кон и каруца,
но се оказа, че искам най-неразумното нещо на този свят!
Обидих селяните, работниците и всичкото сено в енорията.
Събирането на сеното е много важно
по това време на годината.
А нима музиката не е?
Предполагам, че зависи от музиката.
Тази е любима на Едмънд. Изглежда той се интересува от музика.
Да...
Едмънд казва, че музиката в църквата позволява най-добре на духа...
...да се възвиси. - Небеса!
Защо да я хабим за дремещи богомолци, сковани от мнима набожност?
По-добре е концерт или танц. Сигурна съм, че ще се съгласи.
Простете, че ще ви възразя, но съм уверена, че няма.
Скоро ще бъде посветен в сан и ще започне сам да води служби.
Посветен?
Едмънд ще става свещеник? - Да.
Но свещениците са скучни. А жените им още повече!
Каква професия бихте препоръчали, г-це Крофърд?
Доколкото зная, не съм най-големият син.
Все трябва да има някой чичо или дядо, когото да наследите?
Няма. - Станете адвокат, не е късно.
Така ще успеете да се отличите с дар слово и интелект.
Нямам желание да навлизам в дебрите на празното остроумие.
Баща ви би могъл да ви уреди в Парламента.
Възможностите на баща ми не ме привличат.
Не, аз желая да стана свещеник.
Има по-лоши неща от това да живееш в състрадание и съзерцание.
Тя не мисли лоши неща, но ги приказва.
Това дълбоко ме огорчава.
Явно е резултат от възпитанието й.
Иска ми се да го променя.
Фани, защо повечето жени не са като теб.
Обичам те повече отколкото мога да кажа с думи. Запази ми първия танц.
Понякога на човек му се случват хубави неща без видима причина.
За всяко нещо си има причина. Ти си прекрасна във всяко отношение.
Да, тази вечер ще се съгласявам с всички.
Едмънд...
Трябва да признаете, че обичате Фани Прайс.
Естествено, че я обичам, но...
има различни начини да обичаш някого, както има различни мигове във времето.
Чудесно! Танцувате като ангел, Фани Прайс.
Никой не танцува сам като ангел, г-н Крофърд.
Комплимент?! Небеса! Вие ми правите комплимент!
Направих комплимент как танцувате. Не се главозамайвайте!
Благодаря. - До скоро.
Довиждане! - Довиждане.
"Няколко часа преди да умре Лора каза,
Вземи си поука от злополучния ми край.
Пази се от пристъпите на безволие. Пази се от слабостта.
Бягай винаги, когато се налага...
но не се колебай."
Добър вечер. - Сър Томас.
Добър вечер. - Скъпа моя.
Мислех си за пасторския дом.
И вие ли?
Пиките са коз, Фани.
Имам великолепна идея. - И каква е тя?
Надявах се да ми дадете под наем пасторския дом.
Но той е за Едмънд. - Някой ще купи ли дама?
За колко? - Два шилинга.
Пладнешки обир! - Г-н Бъртрам може да остане и тук.
Така ще бъде близо до семейството си, а аз ще задълбоча приятелството си...
с обитателите на Менсфийлд Парк, които са ми все по-скъпи.
Имам по-добър план. Останете с нас.
Останете тук колкото желаете. Доведете и конете си.
Също и сестра си Бъдете част от семейството ни.
Ще ни бъде приятно, нали, Фани? - Да. Кой ще купи поп за три шилинга?
Аз. - Мери! Това е безбожно!
Ще заложа всичко като смела жена. Не притежавам хладна пресметливост.
Не мога да стоя безучастно!
Дори да изгубя играта, няма да бъде без борба.
Браво, Фани!
Фани! Трябва да говоря с вас...
Да, г-н Крофърд?
Трябва да знаете защо исках да наема пасторския дом.
Исках да задълбоча близостта си...
с вас!
Вие извикахте чувства, които ми бяха непознати досега.
Единственото щастие в живота е да обичаш и да бъдеш обичан.
Г-н Крофърд, не говорете глупости!
Глупости?
Боя се, че накрая може да си повярвате!
Фани... Вие ме убивате!
Никой не умира от любов на стълбището.