Det var ett stort rum, fullt av folk.
Av alla sorter.
Alla hade kommit till samma hus mer eller mindre samtidigt.
Alla var de fria.
Och alla frågade de sig samma sak:
Vad finns bakom... gardinen?
Känns det bra?
Ja. Det tycker jag.
Om du skulle vara ett djur, vilket djur tror du bäst skulle representera dig?
En stäppvarg.
Vilket djur tror du jag är?
Ja, du skulle kunna vara en liten varghona.
Då måste jag fråga mig själv varför jag tror det? Är det för att...
Varför skulle vi båda vara vargar?
Är det för att det skulle ligga någon komplimang i det?
Eller är det för att du har den roll du har - här och nu?
Jag vet inte.
Tror du att det finns en skillnad i att vara kvinna i det sexuella? Alltså...
Att ta emot eller bli uppfylld?
Till skillnad från att vara man och... Fylla upp?
Ja. Det är ganska stor skillnad, skulle jag vilja påstå.
Men det är ju som det är med det.
Hur då?
- Det är mycket lättare för oss män. - På vilket sätt?
Alltså, om en av oss här inte skulle vilja ha sex-
-och jag är kvinnan, så har jag lättare att förstå den situationen, helt klart.
Det är ju ett intrång på ett annat sätt.
Om jag är mannen, kan jag tänka: "Vad fan då? Vad är det med dig?"
"Jag släpper ner brallorna så går det på två sekunder."
Du är glad att du är man?
Därvidlag är jag glad att jag är väldigt mycket man, dessutom.
Jag har inte några som helst tankar på att bli uppfylld, överhuvud taget.
Det skulle vara jobbigt att vara kvinna?
Just den kvinnliga sexualiteten-
-innehåller en del moment som jag skulle tycka var riktigt knepiga.
Alltså... Producenten köpte en strap-on till mig-
-när jag sa att jag borde öva den manliga knullrörelsen.
Jaha...?
- Vänta nu, berättade du det? - Ja.
Jag sa att jag behövde en strap-on-
-för att förstå hur det är att ta någon i besittning.
- Blev inte det väldigt konstigt? - Tänk er, är det inte väldigt spännande?
Att han faktiskt har sagt ja till att bli påsatt med en strap-on?
- Sa han verkligen det? - Ja. Titta, ska ni få se.
Intressant.
Ska du använda den på mig, får du gå varligt fram.
På riktigt?
Ja... Låt mig säga så här...
Vi har gått in i det här projektet ihop.
All in.
Vi ska inte göra något halvdant här.
Jag vill undersöka identitet-
-och vad det innebär att vara människa.
Som konstnär ska jag, tillsammans med skådespelaren Mikael Persbrandt-
-bo i en studio under flera perioder.
Jag vill att vi ska kunna arbeta helt ostört utan yttre faktorer som påverkar oss.
Vi kommer att utforska både den inre och yttre bilden av oss själva.
Tanken är att vi ska komma bortom de mediala bilderna-
-och ta reda på vilka vi egentligen är.
I studion har vi byggt upp ett förhörsrum.
Där ska vi söka efter den absoluta sanningen.
Jag och Mikael kommer att rollbesätta skådespelare - alter egon -
-som ska gestalta olika sidor av oss.
Genom våra alter egon kommer vi att kunna synliggöra dem vi varit -
-dem vi är och dem vi vill vara.
Vi har också byggt upp två mottagningsrum-
-där jag och Mikael kommer att träffa varsin psykolog-
-för att bearbeta det som sker.
Arbetet vi gör ska resultera i en långfilm.
Tanken är att filmens manus ska växa fram-
-under arbetet vi gör tillsammans i studion.
Sedan kommer jag att skriva under perioderna vi inte bor där.
Och det som är så bra är att ingen utanför projektet-
-kommer att få veta vad som är verklighet och vad som är fiktion.
Är du attraherad av mig?
Jag väljer att svara på hur det var innan du kom hit - är det okej?
- Nej. - Den yttre bilden.
Varför skulle det vara okej? Jag frågade om du var attraherad av mig.
Jag tror att både män och kvinnor går igång på dig.
Jag vet inte vad du pratar om. Jag frågade dig om du var attraherad av mig.
När det gäller den mediala bilden känner jag en aggressiv kåthet.
Jag är också... arg.
Men det blir också... Det är också på skoj.
- Är du attraherad av mig? - Ja, jag är attraherad av dig.
Jag skulle kunna göra vad som helst just nu.
Jag med.
Jag skulle kunna ha sex här och nu.
Jag med.
Okej...
Hur skulle vi göra då?
Visa.
Hur skulle du göra?
Jag vet inte...
Och vad skulle jag göra?
Du skulle väl... Nej, det är bra så här.
Ska vi inte spara det till senare?
Jag vet inte. Vi har ju aldrig känt på varandra.
- Vi kan passa på nu. - Det som är bra är...
...att vi kan göra det på riktigt.
Utan att någon annan vet att det är på riktigt.
Jag vill inte gå ut.
Det var väldigt mycket prat om sex. Jag har inte hört dig prata om det tidigare.
Kanske inte, men det är ju en väldigt viktig del av identitet-
-och att vara människa.
Ja. Det kanske bara är jag som inte förstår vad som är så intressant...
- Nej. Det är lite ointressant för andra. - Tänk så här:
Med tanke på den alfahanne han är, så är det en viktig del av det hela.
Så här tänker jag: Det viktigaste är att du fokuserar på helheten.
Att du... skriver manus.
Så här är det, Anna: Det finns inte en finansiär-
-som går in i en så här otydlig film.
Vi har ju precis börjat undersökningen. Jag kan ju inte hitta på hela filmen.
Jag har varit tydlig från början med att jag arbetar undersökande.
Research, manusskrivande och filmande löper parallellt.
Superbra...
Och Mikael och jag är kända för att vara gränslösa.
Jag vill utmana honom, som den alfahanne han är.
Jag vill spela in två sexscener.
Där han på riktigt penetrerar mig i den ena-
-och jag honom i den andra.
- Ja, men vad går vargscenen ut på? - Jag kan förklara den för dig.
Mikael och jag möts i en skogsglänta i skymningen.
Jag har med vargdräkter som jag själv har tillverkat.
Jag berättar att jag ska lära honom att förstå sitt inre djur.
Vi klär av oss och tar på oss dräkterna-
-och då reagerar Mikael över att hans kön är blottat.
Men jag talar om, helt lugnt och stilla-
-att vargar oroar sig för helt andra saker.
Och så går vi ner på alla fyra-
-och jag börjar instruera honom i vargars beteende.
Han är lite stel och frågande till det hela-
-men när jag tar min hand mellan mina ben-
-och sen smeker den över hans ansikte...
Då sätter han på mig på alla fyra, bakifrån.
- Hallå? - Hej!
- Låg du och sov? - Nej, jag arbetade med dräkterna.
Jo du, jag vill bara berätta att...
Alltså, jag säger inte att vi har, men vi kan ha ett problem.
Mikaels agent ringde och sa att Mikael inte kan ha sex på riktigt.
Har han berättat för agenterna?
Ja, att du vill att han ska sätta på dig när ni är utklädda till vargar-
-och att du vill sätta på honom med en strap-on.
Så han har berättat för dem, och då kan vi inte göra de scenerna, eller?
De har inte förbjudit sexscener, bara penetration.
- Men vanligt filmsex är okej. - Va?
De förbjuder penetration för att skydda honom.
Om ni har sex kan det göra att han börjar missbruka igen.
- Okej. - Han lever väl ett annat liv nu.
- Det här är väl för att skydda honom. - Skydda honom mot mig?
Ja, jag vet inte, Anna. Jag ville bara att du skulle få...
- ...få höra det här. - Ja, okej. Hej då.
Jaha...
- Josefin. Scenograf. - Micke.
- Hej. Emelie. Det är jag som klär dig. - Hej, Emelie.
- Hej. Anders. Produktionsassistent. - Trevligt, Anders.
Ja - det här är en del av teamet. Jag kan visa dig ditt rum.
- Ja. - Bra.
- Så får du se... - Okej.
- Spännande. - Otroligt.
Snyggt!
De där kan man ta bort.
Dem förstår jag mig inte på. Den där också.
Ja... Jättefint!
Här får du sova med alla dina alter egon.
Du kanske undrar varför jag är här?
Jag lyssnar gärna på vad din intention är.
Det finns två kriterier jag ställer på ett projekt jag ska ingå i.
För det första ska det finnas högt stående konstnärliga ambitioner.
Och för det andra ska det finnas en förutsättning-
-att förverkliga de högt stående ambitionerna.
Vad vill du att det ska resultera i?
En jävla bra film, helt enkelt.
Är han allvarligt intresserad av att veta vem han är?
Eller kommer han bara att spela ett spel?
Det kan jag inte veta, men han verkar ju vara intresserad.
Hur tolkar du att jag kan tänka mig-
-att ha sex med Mikael på riktigt framför kameran?
Ja...
Då får du ju kontroll över den sexuella relationen.
Dessutom är det du som väljer en man-
-som säkert många kvinnor blir avundsjuka på att du lyckats få omkull.
Att det är du som har plockat det äpplet.
Men i så fall skulle jag lika gärna kunna låtsas att vi har sex.
Jag tror nog att du är knepigare än så.
Jag tror inte att du vill låtsas eftersom du vill undersöka verkligheten.
När jag tänker på dig, så tänker jag på begreppet:
"Guds djärvaste ängel."
Det handlar om att gå nära gränserna.
Rent av försöka överskrida dem för att komma till det-
-som är bortom det mänskliga, där du blir en djärv ängel.
En människa genom vilken man kan se Gud.
Hur skulle du beskriva en alfahanne?
Jag tycker att ett mer dynamiskt uttryck är "narcissist".
Som jag ser det, har narcissisten ett självhat som är otroligt starkt-
-som han hela tiden måste besegra-
-genom att ta del av omgivningens beundran och kärlek.
Finns det någon kvinnlig motsvarighet till alfahannen?
Det finns två typer, kan man säga.
Dels hon som slukar mannen och dödar honom sedan hon har förbrukat honom.
"Spindelhonan."
Den andra kvinnan är besatt av mannen och skulle aldrig kritisera honom.
Bara hon får sitt sex, så räcker det.
Och det är väldigt härligt för mannen.
- Det stärker hans dröm om att vara... - ...alfahannen?
Anna använder en schabloniserad bild att uttrycka sig kring min person.
"Alfahanne", till exempel - vad fan är det?
Jag har hela mitt liv kämpat för att bevara en känslig...
Att överleva med en för känslig själ.
Besväras du av att hon inte ser din mjuka sida?
-Ja.
- Jag besväras av det. - Ja.
Vad fan är en alfahanne? Vad är det, liksom?
Som om jag vore något jävla djur, liksom...
- Hej! - Välkommen.
- Hej. Mikael. - Sofie.
- Anna. - Sofie.
Jag börjar med att be dig berätta om vem karaktären du ska spela är.
Utifrån det du vet.
Ja... jag vet ju inte vem du är. Eller... jag vet väldigt lite.
- Men jag kan säga... - Ja, alltså: Vad vet du om din karaktär?
Jag vet att hon - eller du - var psykiskt sjuk som ung.
Du är en människa som kan gå sönder.
Hur kan flyktbeteendena se ut hos dig?
Det kan vara droger, alkohol...
Erövringar. Sex.
Alkohol.
Droger...
Erövringar, makt...
Sex.
Du är Mikael Persbrandt.
Du började som dansare, men sen blev du skådespelare.
Du har en lång karriär bakom dig. Du är gränsöverskridande.
Destruktiv - och det går ut över många människor.
Jag tror att du slåss mot saker i livet som...
...du tror att du måste leva upp till.
Jag önskar att jag skulle lida mindre.
Du lider mycket?
Ja, det tycker jag.
Jag önskar att jag skulle lida mindre.
Du lider mycket?
- Ja, det tycker jag. - Exempel?
Ångest över att jag tror att jag måste anpassa mig.
Jag ska följa en mall. Det ger mig ångest.
Finns det något du saknar hos dig själv?
Oh, ja. Många saker.
Som...?
Tålamod.
Lugn.
Klar tanke.
Något slags sammanhang.
Hur långt skulle du kunna tänka dig att gå som skådespelerska?
Jag tror att jag skulle kunna gå hur långt som helst, faktiskt.
Jag skulle kunna göra allt för konsten.
När jag kör, så kör jag. Jag är inte så jävla rädd. Jag gör det som krävs.
- Det låter bra. - Ja, "allt för konsten" låter bra.
- Så. Välkomna! - Tack.
Den här vägen.
Bor jag där?
Nej, men Mikael och Anna kommer att visa er sen var ni ska bo.
Nu ska vi först in hit.
Nu kommer de.
- Hej! - Hej.
Hej.
- Är det fint? - Ja.
- Väldigt fint. - Bra.
Det här började så jävla fel, måste jag bara berätta.
Ni skulle vara sex alter egon, och nu är det bara fyra.
Okej. Vad synd.
- Vi har en producent som fuckade upp lite. - Minst sagt.
- Sofie och Shanti kommer senare. - Men det kommer att bli bra.
- Ska vi åka hem då? Eller...? - Nej, nej.
Vi sätter igång så här, och så ansluter de om ett par dagar.
Det går väl bra om vi fyra drar igång?
- Inga problem. - Det blir bra.
Vi har karaktärsbeskrivningar till er.
- Får vi ta lite att dricka, kanske? - Visst! Det är bara att ta.
- Tack. - Du dricker inte juice.
Så.
- Vera? - Du dricker vatten.
- Okej. - Varsågod.
- Kan jag få lite vatten? - Visst. Jag häller upp.
Vi har...
- Tack. - Varsågod.
Från och med nu är ni alltid i era karaktärer.
Okej.
Ni ska få berätta i tur och ordning vilka ni är.
- Du kan ju börja, Trine. - Presentera dig.
Jag heter Trine Dyrholm, och jag spelar-
-Mikaels konstnärliga, intelligenta sida.
Och ibland gränsöverskridande.
- Fint. - Ja.
Jag heter Thure Lindhardt, och jag spelar Mikaels destruktiva sida.
Enligt vissa.
- Ja. - Vera? - Jag heter Vera Vitali.
Jag spelar Annas lite utlevande... Eller "utmanande"?
...utmanande alter ego.
Jag gillar att utmana människor när jag träffar dem.
- Spännande. - Ja, det är spännande.
Så du spelar gränsöverskridande, du spelar undersökande och du utmanande?
Berätta om dig då, Jens.
Jaha, Jens.
Jag heter Jens Albinus, och jag är lite rädd...
Nja, inte rädd, men jag spelar Annas alter ego...
Det alter ego som är lite... lite rädd.
Att det... Och lite osäker på om man helt kommer att räcka till.
Och kanske en rädsla för att vara lite för tråkig, kanske.
Det blir nog fint.
Vi har iPods till er.
Musik som är anpassad till var och en av karaktärerna.
- Det är jag. - Och till Thure.
Jens får guld av mig.
Och kom ihåg nu att ni arbetar. Från och med nu...
- ...är ni hela tiden i era roller. - Ja.
- Man kan ju bli jätterädd för dig. - Varför då?
Jo, nu talade du om för oss för andra gången att vi skulle vara i rollerna.
- Vi är ju här för att arbeta. - Just det.
Bra, Jens. Det blir nog bra, det här.
- Här är det. - Wow!
- Det är lite rörigt, men... - Det är jättefint!
Jag har jobbat rätt mycket med de här dräkterna.
Det är skitfint.
- Så här ser det ut. Varsågoda. - Okej. Det är väl bra.
- Snyggt? - Vilken fantastisk säng.
- Fint. - Jag gissar att jag sover i mitten.
- Ja, det kan du göra om du vill. - Kom, då!
Hold your horses. - Vad gör du... Kan du inte...?
Varför är det så jävla viktigt att knulla Mikael?
Vi gillar utmaningen och lekfullheten.
- Aha. - Livet är så jäkla tufft.
Och om man leker, så blir det liksom uthärdligt.
Det är ju verkligen sant.
Är vi rädda?
- Så länge han är med på det... - Ja?
...så är det bara spännande.
Du ser! Nu har han pissat in sitt revir. - Känns det bättre?
Alltså, stäng dörren efter dig!
- Är det min skjorta, det där? - Vilken?
- Mikael, är det min? - Nej, det där är mina. De är mina!
- De är dina. Med button-down. - De är mina?
Får jag se? Är det här mina, då?
- Jaha, jaså... - Kolla! Hur skulle du se ut i den här?
- Käften! Vad vet du? - Hör ni...
- Alltså... - Vadå?
Så där ja. Skål! Välkommen! - Nej, nej, det...
Alltså... Hör ni, hör ni! Lugna ner er lite grann. Snälla!
- Okej. Var är minibaren? - Vi har inte börjat. Minibar finns inte.
- Vad sa du? - Det finns ingen minibar. Den är väck.
- Jaså, men var är alkoholen? Vodkan? - Det finns ingen alkohol.
- Skämtar du? - Den är slut. Borta.
- Knark? - Kan vi inte köpa något, då?
- Va? - Sluta!
- Skämtare där. - Det är inget skämt.
- Vad snackar du om? - Vill du ha en lina, eller?
- Någonting. Vi spelar ju för fan dig! - Trine, lägg av!
- Det är ju dig vi spelar! - Ställ tillbaka glasen!
Blev du sur nu?
Hela poängen är väl att se hur långt vi kan pusha honom i undersökningen?
Hur långt han är beredd att gå.
Knullar vi Mikael, vinner vi ju makten över honom. Då får vi makt.
Ja.
Ändå är det ju så att om han vill ligga med oss...
Om Mikael Persbrandt vill ligga med oss, kanske vi inte är så fruktansvärda ändå?
Han kanske till och med blir kär?
Ja. Är tanken liksom att knulla kungen av män?
Alltså... En del. Allt det där finns med.
Jaha. Om man nu ser helt tekniskt på den här sexgrejen-
-är det viktigt för oss att han är ren?
- Eller snygg, framför allt. - Alltså, vi vill gå in i det här.
Då tänker vi inte så mycket i förväg.
- Vi följer det som händer. - Jaha.
- Fan, berätta varför det står "FUCK"? - Men sluta!
- Ja! Visst, visst! - "Fuck"? "Fuck"!
Vad fan skriver man "fuck" på sin hand för?
Det är my war marks! Det var så det var.
- Hur då? - Sluta nu! Vill du att jag berättar?
- Ja. Berätta. - Men jag vill inte berätta.
- Det är en del av projektet! - Det är mitt liv!
- Ska vi jobba med dig, ska du berätta. - Okej!
Man har suttit 337 dagar. En gaddare på metadon kommer. Han är långsam.
Jag blir irriterad på honom och säger "Fuck off. Lämna maskinen".
Och jag tar den tråden som går till maskinen...
Två eltrådar som jag tvinnar ihop, och så ska jag ha el-
-så jag rycker av kökslampan och kopplar ihop de trådarna-
-och kopplar en sladd därifrån ned till en kontakt på en sladdjävel.
Så ska jag ta vänstertån till att sätta på den - då går maskinen på.
Folk sa: "Gör det inte själv. Inte händerna, inte händerna..."
Händerna? Du gjorde det själv - på händerna?
Han gjorde det själv! Wow!
Fan... Ska vi köra sten, sax, påse om vem som ska tatuera sig?
Ett, två, tre! Nej, bäst av tre.
Tre, två, ett - nu!
Tre, två, ett - nu! Nej!
Så irriterande!
Oroa dig inte. Ingen hör oss här. Kom nu. Kom hit...
Nej...
Hur tänker du nu?
Jag ville bara ha lite kul. Det är väl det du vill?
Gå och lägg dig.
- Och du... - Ursäkta.
- Det är lugnt. - Hejsan!
- Hej! - Förlåt, det var inte meningen... - God natt.
Oj... Fan. Två skor.
- Var det kul? - Ja.
- Hon var helt vild. - Men du var inte så vild?
Va?
- Nä. - Du kan ju inte ens få upp den.
Nej. Men det gör inte så mycket.
- Tänkte du ta ner henne här i sängen? - Nej, det skulle inte gå.
- Hade du tänkt ta henne... - Lägg dig, bara.
- Så! - Va?
Kom! Kom upp. Upp, upp!
- Så. - Jag är för full.
Och gylfen är öppen, också.
Jag kände så tydligt i går, när jag skulle berätta om mina tatueringar.
Då kände jag mig så jävla dum!
För att jag...
...på något sätt...
...iscensatte mina misstag i livet...
...som ett skämt.
Det var så oerhört olustigt att behöva berätta för er om de där tatueringarna.
För att... det här...
Det här...
Det är jag.
Det där - allt det där - det är mitt liv.
- Förstår ni hur jag menar? - Ja.
Det är i och för sig inte det jag har hört, men...
Oj då!
- Det är för mycket, va? - Ja.
- Men om vi ändå vill äta? - Då måste vi ta bort.
Vi vill inte verka för konstiga-
-så vi får göra det lite försiktigt, så inte folk ser vad vi gör.
Men då kan du ta den översta ostskivan.
- Så viker du den, så den får stadga. - Jaha.
Vi tar undan det här en liten stund. Det är alldeles för mycket.
- Så här, va? - Så, ja. Precis så.
Och när vi ändå ska äta, så vill vi... Mat är ju som ett gift, så att...
När vi ändå äter vill vi att det ska vara gott, så där är det för lite smör.
Vi vill inte att folk ska se. Vi har ingen servett.
Det får inte se för konstigt ut med en massa ost överallt.
- Ja? - Så att...
Då får vi liksom, när ingen ser...
Om vi äter med andra, så kan vi...
- Så. - Okej.
Och det är lite för mycket ost där.
- Jaha. Sov ni gott? - Som en stock, faktiskt.
Maten är rätt trist, men det är i alla fall inget fel på den.
- Jens? Har du bacillskräck? - Jag? Nej då.
Vi har en övning i dag, och då kommer Shanti hit.
- Trevligt. - Shanti är fin. Shanti... Det blir bra!
Du behöver inte vara rädd för mig.
Djupt inne i mig finns det en rädd liten pojke.
Och när jag ser på dig...
...så ser jag mig själv.
Förstår du? Jag ser din rädsla.
Den är min.
Du är så otroligt vacker!
- Jag vet inte om jag... - Vad?
Vad är det du inte vet?
- Om du driver med mig. - Varför skulle jag driva med dig?
Jens, i den här situationen skulle du inte våga titta Mikael rakt i ögonen.
Du vill vara nära, men du är rädd att han ska se att du inte är vacker.
- Äcklig också, kanske? - Ja.
Du är livrädd att han ska känna avsmak.
Mitt mål, är det fortfarande...? Vad är det?
- Du vill ha bekräftelse. - Jag vill ha bekräftelse.
Jag vill också ha bekräftelse.
Jag skulle faktiskt vilja att du skulle bekräfta mig.
Kan ni byta plats?
Så får jag se om du kan ge mig lite...
...bekräftelse.
Vi kan börja med att du skulle kunna ge mig en komplimang.
Bara så här?
- Vera? - Nej. Försök inte slingra dig, nu.
- Jag vill att Vera... - Du är inte så bra på att ge komplimanger?
Vera, du får ta det här.
Hej.
Du har en jävligt stark dragningskraft.
Och så är du...
...sexig också. Och lite farlig.
Det tycker jag om.
Nej. Nej...
Jag vill att Shanti gör det här. Min mer reflekterande sida.
Ja.
Hur känns det?
- Va? - Mikael?
Jag behöver hjälp. Eller ett manus.
Tänk på vad vi är bra på. Vad du tycker om.
Och så kör du!
"För kvinnorna är kärlek mer än matlust."
"En gommens känsla mycket mer än hjärtat."
"Den äcklas fort när den blir övermätt."
"Men min är lika glupande som havet."
"Och smälter lika mycket. Jämför inte..."
"...känslan en kvinna kan ha för mig..."
"...med den känslan jag känner för dig."
Så kan man ju också göra.
Vad tycker du mer om, då? Med dina egna ord. Utifrån dig själv.
Okej. Eh...
Ja...
Jag tror att jag behöver ett manus, faktiskt.
Säg bara: "Först kommer Thalia. Sen kommer min fru."
- "Först kommer Thalia." - "Sen kommer min fru."
- Det är en övning!
Fokusera på mig i stället. Skit i jävla Thalia.
- Hur känner du dig älskad? - Men...
Folk tror att jag bara vill en sak.
Men jag är faktiskt intresserad av en kvinnas inre.
- Det handlar inte bara om sex. - Det vet jag.
Jag vet att det är dubbelt, och det är därför jag tycker om dig, men...
- Ditt djup är inte lika... - Jag skulle vilja måla av dig.
- Nu. - Okej.
Hur skulle du vilja att jag satt? Eller låg?
- Så här? - Ligg hur du vill.
Jag tror att det är dags för Thure.
Hej.
Thure - nu drar du Vera mot dig.
Närmare.
Vera, du ger Thure komplimanger.
Du har otroligt vackra ögon.
Hela du är vacker.
Thure... Nu smeker du Veras bröst.
Vera, du för din hand och lägger den på Thures kuk.
Thure...
Nu knäpper du upp dina byxor...
...och så trycker du mjukt Veras ansikte mot kuken.
My God!
Vad fan händer?
Jag kände mig bara lite dålig...
För att vi sitter här? Är det för att du vill sabotera?
Jag har aldrig mått dåligt av sånt här. Inte medan det pågår, i alla fall.
Men för fan, hur oproffsig kan man bli?
Jens?
- Känslan är borta. Kan du fortsätta nu? - Han mår bra.
Jag skiter väl för fan i om han mår bra!
- Men han mår bra. - Det är oproffsigt!
- Vi försöker faktiskt koncentrera oss! - Han fick bara något i halsen.
- Jag försöker jobba här! - Är det...
Ja! Amatör!
Varför ska det vara sex med? Varför vill du så gärna "knulla"?
Det är en grej jag skulle vilja ta upp, om det går?
- Ja, gör det. - Det är om dig, Trine.
Jag ser ju att när du sitter där och pratar om det här knullandet-
-så börjar du flina.
Då vill jag gärna tala om för dig-
-att vi alla vet att vi ska hålla oss inom gränserna för våra karaktärer.
- Det är helt otroligt! - Vad då?
Fan - jag arbetar på mitt sätt.
- Gör du verkligen det? - Jag är ju alltid i karaktär!
- Jag är här för att jobba. Vi är det. - Vi med.
Och om jag ska vara ärlig är det skit att du inte kan fokusera på ditt jobb!
- För i...! - Blev du förbannad nu?
Varför spelar du plötsligt polis? Det är ju helt ur karaktär.
Jag skulle säga att det här är helt riktigt.
Då kan jag säga detsamma, så att who is out of order?
Hur tycker du det är att jobba med mig? Ärligt.
Jag... Jag tycker om det.
- Men vad tycker du, då? - Jo, jag tycker också om det.
- Gör du? - Ja.
- Men vad bra! - Men...
Eller "men"... Jag...
Jag tänker att visst vore det smart om vi vore helt ärliga med varandra?
- Ja. - Och jag vill...
För att... Ja, okej...
Jag älskar barn. Jag tycker det är jävligt kul att vara nära barn.
- Jag tycker det är... - Okej?
Och jag har lite panik.
Jag är lite stressad. Jag dejtar och jag ligger - det är inga problem.
Men jag blir uttråkad jävligt snabbt och sticker.
Det är jag som går för att jag tycker det är för... tråkigt.
Fattar du?
Men jag vill ha barn. Jag vill ha ett barn.
Okej.
Så jag tänkte... att...
Du och jag kanske kunde skaffa ett barn?
Som en...
- Som en del av filmen, så klart. - Ja, ja. Jo men...
- Fattar du vad jag menar? - Ja då.
- Jag är med. - Jag menar... som ett konstbarn.
- Ja. - Och så får jag ett barn.
- Just det. - Så blir jag glad.
Ja, jag är med.
Men vänta! Så du...? Fattar du?
- Fattar du vad jag menar? - Oh ja.
Okej. Hur tänker du dig att det ska gå till, då?
- Om... - Vi får ju...
- På riktigt. - På riktigt så får vi...
Jag antar att vi börjar med att...
...förföra varandra. Eller?
- Vad tycker du? - Ja, det låter smart.
- Skitsmart. - Göra det på riktigt.
Okej, och hur tänker du dig att...
...det ska bli?
För dig på privatplanet? Hemma?
- Vad skulle din fru tycka? - Eh... Mm... Men...
Jag vet inte om jag har gjort någon...
...närmat mig en konsekvensanalys. Det kan jag inte påstå.
Nej, jag märker det. Jag märker det...
- Jag är allvarlig. - Jag med.
Nej. Du spelar.
Nej. Det här är verkligheten.
- Du tar inget ansvar utanför det här? - Det här är verkligheten.
Vi leker med verklighet och fiktion.
Du är konstnär. Jag är konstnär.
Det vore den ultimata kombinationen av dig och mig...
...att skaffa ett barn. Ett konstbarn! - Vänta nu.
Alltså... Jag vet inte riktigt om jag...
Du pratar om filmen? Ja, då är jag med.
Jag trodde du menade att du ville ha barn med mig på riktigt.
- Ja. - Vill du skaffa barn med mig?
Vill du skaffa barn med Mikael Persbrandt?
Ja... Eller, jag menar...
Jag tänker ju att...
Jag kan ju inte sitta som regissör och fråga om du vill göra mig gravid.
Du vill inte skaffa barn med mig?
- Jag vill ju ha barn. - Du vill ha barn?
Men jag sitter... Jag...
...tänker att vi leker med verkligheten och fiktionen-
och vi kan ändå...
...leka lite med idén?
Barnet blir ett konstbarn. När jag tar hand om det blir det som att göra konst.
Vänta, nu måste jag fråga igen:
Är det här något som sker i filmen?
Eller pratar vi om ditt privatliv nu?
- Är det i filmen, då... - Vi är ju här och jobbar nu.
- Då är det en jättebra idé. - Ja?
- Jag missförstår dig ideligen. - Gör du?
Jag trodde att det handlade om att du ville ha ett barn med mig.
Eller ännu värre, med Mikael Persbrandt.
- Nej, jag tänker att det här är... - Du vill inte ha barn med mig?
- Jag skulle inte ha något emot det. - Du vill ha barn med mig?
Nej? Jo?
Hon vill skaffa ett konstbarn med mig!
- Konstbarn? - Du hör ju! Vi ska ha sex, göra barn...
På riktigt. I filmen.
Inom ramen för filmen, åtminstone, men på riktigt.
Va? Tänk dig om hon kom till dig!
- Nej... - Hur skulle du reagera?
Det vet jag inte.
- Jag vet inte hur jag ska... - Men känner du att du har ansvar?
- Där satt den! - Ja. - Mikael?
Jag måste fråga, Mikael: Vad händer om du bara dricker lite?
Jag känner inget behov av det. Varför frågar du?
- Jag är nyfiken. - Då frågar jag: Är det provocerande?
Jag tycker det är jävligt trist när någon inte kan dricka en liten hutt.
Anna, det är härligt att du är på så gott humör.
Berätta mer om din metod. När börjar vi filma?
Det undrar jag också. När börjar vi?
- Du vet väl vad vi håller på med? - Jag har varit med i massor av filmer.
Och en produktionsplan är kanon.
Låt henne vara.
Strunta i dem. Nu ska vi ha kul, och det gäller dig med.
Tack för i kväll. Jag går in till mig.
Jag backar upp dig helt och fullt - jag håller inte igen.
Jag gör what the fuck du ber mig om.
Tar du den? Nu blir det jul igen!
- Jävlar! - Satan!
- Vad fan tror du hände? En stöt! - Gjorde det ont?
- Lägg dig där. - Okej.
- Men, alltså...? - En kudde. Visst. Här har du.
Nej, det blir för mycket.
Nej, ligg still. Ligg still, ligg still!
Nu gör jag den där stora kuken jag ville göra.
Så.
- Hur blev den? - Så fin!
- Tack! Tack, Mikael. - Varsågod.
Först vill jag hälsa våra nya alter egon välkomna.
Shanti, du har varit med tidigare, men Sofie hälsar vi lite extra välkommen.
Då kanske vi ska be er att presentera er.
Jag heter Sofie Gråbøl-
-och jag gestaltar Annas logiska och konstnärliga sida.
- Och intelligenta. - Ja. Det tyckte jag var underförstått.
Jag heter Shanti Roney, och...
Jag ska gestalta Mikaels...
- ...kreativa, teaterälskande sida. - Ja.
Jag skulle till och med vilja påstå...
...att teatern har räddat mitt liv.
Ja.
- Fint. - Skål.
Låt er väl smaka! Skål! Vi ses.
Skål!
Thure? Jag hörde att det gick lite vilt till i går.
Anna och Thure tatuerade varandra.
- På riktigt? - Visa. Kom igen!
En liten, bara...
War marks!
Snygg va? Det var ju jag som gjorde den.
- Nej... Skål! - Skål för tatueringar!
Skål, Mikael!
Ja, nu när vi alla är samlade här, kanske det är på sin plats att fråga...
Anna?
Vad gör vi här?
Vad är det vi gör här?
Du tar den här.
Eh... Ja...
Som ni vet, är det vi försöker oss på att göra här...
...att synliggöra vilka vi är.
Vilka vi har varit och vilka vi gärna skulle vilja vara.
Vi vill få fatt i något av det allra viktigaste i att vara människa.
Fortsätt...
Och som de konstnärer vi är, har vi väldigt stor potential-
-att lyckas med att skapa något helt fantastiskt här.
Och vi kan tillåta oss att göra en stark, konstnärlig och provokativ film.
Din egen ångest gjorde att du aldrig var närvarande som far.
Men det var inte bara därför jag tog avstånd från dig.
Jag tror aldrig mors familj gav dig en riktig chans.
Och mormor, som framstod som god, var rädd för allt som var annorlunda.
Det var hon som fick resten av familjen att stänga dig ute och förakta dig.
När jag var liten, var du en stor man.
Du var så stor, och så stor ville jag så gärna bli.
Jag ville vara den som kunde lämna sin familj-
-för att han hittade någon ännu bättre.
Fan, jag vet inte vad jag gör här. Jag vet inte ens var jag är.
Kanske kom jag för att se hur liten du är, och det ser jag nu.
Du är så liten.
Jag har alltid känt saknaden av en far som ett stort hål inuti.
En evig jakt på bekräftelse.
Och jag kan inte direkt påstå att jag har varit där för mina egna barn.
Men nu försöker jag.
Jag gör mitt bästa.
Kommer du ihåg när du kallade mig för hora?
Jag hade precis hälsat på min bror som var sjuk, och...
Du stannade bilen när du såg mig promenera från sjukhuset.
Du vevade ner fönstret, sa att jag såg ut som en hora, vevade upp och åkte.
Vet du varför jag hade sminkat mig så att jag såg ut som en jävla hora?
För att jag inte stod ut med att vara lik dig.
Under flera år var jag...
...som besatt av att du skulle dö.
Jag hade bestämt mig för att döda dig.
Jag kollade upp skytteklubbar för att få tillgång till vapen.
Men jag kom inte så långt.
Jag åkte in på psyket.
Visst, det hade varit...
...lättare för mig om jag inte hade protesterat så jävla mycket mot...
...dina underliga idéer om ordning.
Jag fattar inte. Säger hon att om...
Om vi hade uppfört oss annorlunda, hade han också det? Får vi skulden?
Hon tänker nog att han lättare kan bära sin del av skulden om de delar på den.
Ska ett barn bära skulden för att en förälder inte kan hantera sina känslor?
- Nej, men sätt dig ner. - "Det var ett stort misstag..."
"...att jag föddes till människa."
"Som det är nu, kommer jag alltid att vara en främling"-
-"som är oförmögen att uppgå i en gemenskap."
"Och som alltid måste vara en smula förälskad..."
"...i döden."
Pappa, jag hörde från en vän till mamma som hade sett dig i publiken.
När jag spelade på Dramaten.
Jag önskar att du hade sagt något om vad du tyckte.
Jag vet att jag var jävligt bra.
Hallå!
Tror du att du kan gömma dig för att du är sjuk?
Att du inte behöver svara för att du är sjuk? Är det din ursäkt?
Jag vill bara så gärna att vi ska prata med varandra.
Säg något, bara. Jag behöver det verkligen!
Har du någonsin älskat mig? Va?!
Hur kunde du säga att mamma skämde bort oss med för mycket kärlek?
Älskade du mig som din andra familj?
Ett barn kan inte få för mycket kärlek.
Jag har aldrig någonsin gjort så som du gjorde!
Varför gör vi det här?
Vad ska det vara bra för?
- Det här kan väl inte vara med i filmen? - Anna!
Kan du komma? Vi vill fråga en sak.
- Anna? - Anna!
Ja?
Vad är det här?
Både du och jag har ju påverkats av relationen till våra pappor-
-och det är viktiga pusselbitar till dem vi är i dag.
Men du förstår väl att vi inte kan använda det här i filmen?
Det är nog bättre om ni håller er till er själva och inte blandar in familjen.
Det kan verka aggressivt att hänga ut dem.
Mikael, vi kommer inte att ta med något som du inte kan stå för.
- Vi tar inte med något vi inte står för? - Nej.
Nehej.
Så varför har vi med det här?
Du kritiserar mina metoder inför de andra.
Det gör jag inte!
Vi har kommit fram till metoderna tillsammans.
Det kanske vi har, men jag förstår inte...
- Vera? Thure? Kom. - Ja, bra! De ska vara här också.
Du och jag gick in i det här projektet, beredda på att visa oss på riktigt.
Men du har nog fan inget djup! Jag börjar ana det.
Du bara... Det är bara attityd. Det är ingenting.
När jag lärde känna dig och vi började, då var du stor och grandios. Intressant.
- Vet du vad folk säger om dig, Anna? - Nej, berätta.
- Att du är störd. - Störd?
- Det är du ju. Du är ju sinnessjuk. - Vet du vad...
Vera.
Du trycker ner mig. Jag vet varför.
- Du måste för fan... - Blir du rädd för mig nu? Va?
- Verkar det så? - Är du rädd för mig? Är du skraj?
- För att vi är helt ensamma här. - Det har inget...
- Du är så jävla tom! - Vad väcker det hos dig, då?
Du är så jävla... så jävla...
- Det här är upp. - Okej.
Jag kan göra...
- Vadå, du vet hur man gör? - Jag tror att det måste vara så här.
Har du gjort det här förut? Många gånger?
Okej...
- Jag tycker att du är fantastisk. - Det funkar?
Vänta, vänta...
- Micke, fan... - ...Oj...
Vi testar vargdräkterna lite, bara.
Mikael vill se dig i förhörsrummet.
Du kan sitta där.
Okej, vad är det ni vill?
Det är det vi vill fråga dig om. Vad vill du med det här projektet?
Du kunde inte ställa frågan själv?
Alla här undrar samma sak.
Berätta bara vad för film du vill ha och vad du vill att vi ska göra.
Jag vill tala om att jag tycker vi har problem.
- Vera, du ser mig överhuvudtaget inte. - Va?
Du pratar knappt med mig. Det är som om du låtsas att jag inte finns.
- Om jag ska stå ut, måste du se mig. - Jag ser dig.
Jag ser dig på samma sätt som man ser på det skamfyllda i oss.
Jag ser så mycket jag orkar. Jag kanske inte orkar jämt.
Det enda du gör är att försöka göra intryck på Micke och hela laget.
- Du är en del av oss! - Är det det?
Att jag tar för mig för mycket och tar för mycket plats?
Tänk om det är tvärtom? Om du gör det med din personlighet?
Du dränerar oss på känslor av liv och lust.
Kan du inte pröva att se honom?
Annars kommer Jens neurotiska sida att växa och ta över allt.
Man måste ju också försöka se det som är dåligt och fult.
Precis. Ju mindre du ser mig, desto mer kommer problemen att växa.
Men Jens, Vera kämpar verkligen för att hålla oss uppe.
- Exakt. - Stötta hennes strävan efter njutning.
Allt kan inte alltid vara helt korrekt!
- Jag arbetar med osäkerhet. - Det gör inte jag.
Som skådespelare kan man ju använda osäkerhet.
Men man måste veta till vad. Vi behöver något att förhålla oss till.
Om ni vågade gå in i det här och utmana er själva lite, skulle vi...
- "Manus kommer!" - Du behöver det, va?
Jag behöver ett manus!
För att våga gå in i något ingen redan har visat?
Om inte ni var så skraja för att pröva, skulle vi ha kommit så mycket längre.
- Ja... - Och så gör du det där med ögonen.
- Hela tiden! Det ger en känslan av... - ...att du är lite störd.
Hon kan ju för fan inte hjälpa hur hon ser ut!
Jag tycker dina ögon är fina.
Shanti, vi är väl samma person?
- På samma sida. - Fan, alla vi fyra är på samma sida.
Nu går hon. Det är ditt fel.
Så ni har lagt er utan mig?
- Vi kan väl inte vänta hela natten? - Nej, men ni lämnade mig i sticket.
Gud! Du kunde ha bett oss följa med.
Vi är inte tankeläsare. Kom nu.
Det är inte många som har den förmån ni har - att få betalt för att sova.
Det skulle vara de som jobbar på behandlingshem, i så fall.
Vad insinuerar du med det?
Du är den som ska bära mitt självförakt, inte sprida det över mig.
- Jag förstår inte. - Du påstår att det här är ett dårhus!
Nej, jag sa bara att de som jobbar på hem också får betalt för att sova.
Vilken jävla taktkänsla.
Gud! Han sa äntligen något som var lite, lite roligt.
- Släck! - Tror ni jag hade kul i förhörsrummet?
Anna, lägg dig och sov.
Jag vill prata med dig.
- Med mig? - Herregud! Vi drar.
Jaha. Hej då, allihopa!
Om jag ska vara ärlig...
Borde inte jag - eller ett av dina andra alter egon - vara lite mer nyanserad?
Det känns som om vi blir enorma mega-egon.
Och så Shanti som dinglar bredvid. Jag ser inte honom i dig.
Din mjuka, reflekterande sida är inte trovärdig.
Jag har inte svårt att se dig i det Thure och jag gör-
-men hur fan ska Shanti få en chans när han inte har något att gå på?
Jag tycker han gör det bra.
- Ärligt? Han famlar ju runt i blindo. - Han försvarade Anna.
Det var riktigt.
Varför är du med i filmen? Det vill jag gärna veta.
- Jag tror att den blir jävligt bra. - Hur fan ska det gå till?
Du ger ju inte dina alter egon förut- sättningarna för en dekonstruktion!
Anna kanske har rätt?
Det handlar kanske inte alls om henne.
- Jag tror du är med för att rentvå dig. - Håll käften på dig!
Du gör fel nu!
Du ska bara hålla dig till analysen och det konstruktiva.
- Förstår du? - Ja, jag förstår. Jag är bara du.
- Jag är bara du, ingen annan. - Men jag känner inte igen mig.
Nu måste jag skratta. Känner du inte igen dig i mig?
Det var det jävligaste!
- Jag känner igen mig mer i Shanti. - Vet du vad?
Självinsikt... Just det.
Jag känner för att onanera.
Det här blev jävligt intressant.
Jaha...
Nu slutar du för fan!
Det står inget i mitt kontrakt om att ställa upp på sexuella lekar.
- Där gick hennes gräns. - Jag anade att du var så jävla rigid.
Det här är ju ett övergrepp! Du går över varenda gräns som finns!
Det finns inga konstnärliga gränser, bara förstoppade människor.
- Det är det gott om här. - Vet du vad ditt problem är?
Du kan inte skilja mellan gränslöst och konst.
Visa vad som är så jävla genialt med dig. Orsaken till att vi är här.
Det som är den konstnär jag trodde att jag skulle spela.
God morgon.
- Hej. - Var är Anna?
- Hon är kanske lite ledsen. - Och kanske lite överkänslig.
- Har det hänt någonting? - Om det har hänt någonting?!
Har ni någon intelligent kommunikation alls med er regissör?
- Det är klart. - Det är ju ganska tydligt.
Har ni ingen aning om vad som pågår?
Jo. I går eftermiddag sa hon att hon hade fått ett fantastiskt underlag...
- ...för att färdigställa manuset. - Okej. Färdigställa eller påbörja?
Det har varit intressant att få vara en del av det här ovanliga projektet-
-men det är väldigt viktigt att vi i god tid inför nästa omgång...
...nästa omgång här i studion får tillgång till ett manus.
Anna?
Som skådespelare behöver jag det för att kunna leverera.
Jag tror att du och Sofie, som kom in lite senare än de andra-
-inte riktigt förstår hur jag arbetar.
Förlåt, men är det här en utvärdering? Får jag säga vad jag vill?
För då vill jag säga, som Jens...
Det första Mikael och jag berättade när ni flyttade in i studion-
-var att här inne är ni alltid i era karaktärer.
Men han måste ju få tala om vad han känner.
Har inte du förstått vad vi har kommit överens om att vi gör här inne?
Det är lugnt. Det var bara en fråga.
Våra danskar har ett flyg att passa, så lite snabbt, innan Anders kör er dit:
Tack.
Jaha, där gick hon.
Tack för att... Fantastiskt att ni har vågat-
-kasta er in i det här väldigt speciella projektet-
-med hela er själ och kompetens.
Tack för det.
Ni ska få ett manus, precis som Shanti efterfrågade. I god tid före nästa gång.
- Om två månader. - Jaha.
Sofies agent säger bestämt att Sofie inte kommer tillbaka.
Har vi inte ett avtal som förbinder henne att komma tillbaka?
Efter det som hände sista natten i studion ligger vi ganska risigt till.
Herregud!
Agenten säger att om vi hävdar avtalsbrott-
-kommer de att anmäla dig för sexuella trakasserier och sexuellt ofredande.
Hur jävla konstnärligt förstoppad kan man vara?
Jag utforskade bara min egen sexuella frustration.
Det var inte så Sofie uppfattade det.
Tänk, vore det inte jävligt spännande rent marknadsföringsmässigt:
"Konstnär anmäld för sexuellt ofredande på sig själv."
På riktigt, hur går det med manuset?
Jag behöver ett rum i studion där jag kan färdigställa manuset.
Du lovade att ha det klart innan vi sätter igång.
Det är bara en scen jag behöver skriva.
Ja, ja. Ta ett av psykologrummen.
- Hallå? - Ligger du och sover?
Nej. Eller jo. Vet du var klockan är?
Jag vill att era reaktioner på manuset ska bli en del av filmen.
- Anna... - Ni får också läsa manuset på plats.
Allvarligt talat, vi behöver ju veta vad det är för film vi producerar.
Er misstro har äventyrat hela processen.
Om ni inte varit så ängsliga behövde vi inte skjuta upp inspelningen 5 månader.
Du vet varför, och det är 3 månader. Du har inte levererat manus.
Det kommer att ha gått 5 månader.
Vi får prata i morgon. Min familj ligger och sover. Gå och lägg dig.
Det här manuset blir... Hallå? Peter?
Fan.
We're back.
- Hej. - Oj!
- Välkomna! - Här har ni legat i, ser jag.
Hallå.
- Hej, Trine. - Hej.
- Hej, Jens! Välkommen! - Hej.
-Men... Grattis!
- Är det ett litet konstbarn där inne? - Kanske det.
- Ja? Ett riktigt konstbarn? - Bra jobbat.
Var är Sofie och Shanti?
Sofie kunde inte, och vi kan ju inte ha ett ojämnt antal.
Jag går och tar en titt på i rummen.
Ja, ja. Trevligt att ses igen.
Vad nu då?
Vilken månad är de i?
Femte-sjätte?
- Jag vet inte. Kan det vara så? - Ja. De är inte nygravida.
Folk blir förvisso olika stora...
Då får hon ju sitt konstbarn. Det var bergis det hon ville hela tiden.
Ska jag ta reda på om det är ditt?
Ja.
- Jaha, hur går det? - Tack, det går bra.
Hur går det själv i studion?
Det är Mikael. Det går inte så bra.
- På grund av graviditeterna? - Ja. Han känner sig pressad.
- Jag är rädd att det spårar ur. - Du menar... Det här med...
- ...flaskan och... - Vad säger du?
Är du rädd att han tar till flaskan och drogerna?
Det är klart! Flaskan och knark och alltihop!
- Alltihop, hela vägen utför. - Jag förstår.
Ja.
Vad?
"Vad"? Han är rädd att Anna ska säga i media att det är hans barn.
Jag förstår. Med tanke på hans familj...
Vi vet ju att det inte är hans barn.
Inte hans barn...
Det kan vi väl inte veta?
- Så hon har inte sagt något? - Nej.
Det var mycket snack om konstbarn-
-men när hon själv blev gravid har hon inte sagt något alls.
...på en annan nivå.
En helt annan nivå. Hon borde arbeta med amatörer.
Hon arbetar med Nordens bästa skådespelare.
Hon borde åka hem och föda sitt barn-
-och inte komma tillbaka förrän hon har ett färdigt manus.
Riktiga regissörer vet vad de vill. De har en kurs utstakad. Och status.
Jag skulle inte ha sagt ja till att spela idiot!
- Jävlar! - Oj, förlåt. Förlåt.
- Säg bara inget till någon om det här. - Du är inte gravid!
Nej.
Hon ville att vi skulle göra det här. Det var viktigt att man trodde på allt.
Då ville hon att ni alla-
-skulle tro att vi gick runt med varsitt konstbarn.
- Fan... - Är hon inte heller gravid?
- Det är helt stört! - Ja.
Ja...
- Det är inte roligt. - Nej. Det är inte roligt.
Morrn!
- God morgon! - God morgon.
- Hur är det med Jens? - Bara bra, tack.
Då och då undrar jag vad fan vi gör här.
Vi har att dricka och äta. Vi har det bra. Who cares?
Vad säger du, Mikael?
Säg något, för fan!
Jag är road av att se dig så upprörd.
- Det är inte du? - Nej. Jag är lättad.
Över att inte ha gjort någon med barn.
- Men...? - Jaha?
- Vera, förlåt. Det var klumpigt. - Vad nu?
- Är ni inte gravida? - Nej.
- Va?! - Det är ju helt otroligt!
Ni springer väl inte runt och fejkar att ni är gravida?
- Va? - Låt henne vara.
Hör du inte hur sjukt det låter? Fattar du inte att Anna vill skrämmas?
- Jo. - Och hon har knullat med alla!
Finns det någon här med en kuk som inte har knullat Anna?
- Jag hälsade på en gång, men... - Jens?
Jens, för i helvete!
Det är ju sjukt. Fullständigt sjukt!
- I dag ska vi göra en övning... - Anna.
...som går ut på att våra alter egon...
...ska berätta om våra innersta känslor.
Vi ska genom er bli dem vi verkligen är.
Eller har potential att vara.
Tänk dig, Jens, att du inte längre behövde vara rädd.
Eller att du inte behöver oroa dig över att inte vara någon.
På riktigt? Va?
- Vad är det du inte förstår? - Vad jag inte förstår? Vet du vad?
Nu har du gått över alla gränser, som jag ser det.
Over the top. Helt och hållet.
Jag vet inte om du fattar, men jag är två sekunder från att gå.
- Två sekunder! - Trine? Coola ner dig.
Anna, kom, vi måste prata lite.
Jag vet vad jag gör, både som konstnär, människa och regissör.
Men tydligen inte som skådespelare, för du behöver inte låtsas vara gravid.
- Jag gör ingenting på låtsas! - Eller?!
Helvete...
Jag vill att ni alla förstår-
-att vi måste våga visa oss nakna för varandra.
Allt vi gör här inne har en mening.
- Jag har ingenting att dölja för er. - Okej.
I morgon ska ni få ta del av hela manuset.
Det kommer att bli så jävla bra.
Och i kväll ska vi ut och fira.
Behöver du hjälp?
- Döljer du något? - Inget som inte visar sig i längden.
Så om du ursäktar...
Om inte du hade varit så jävla ego-
-hade vi börjat spela in den här konstfilmen för länge sedan.
Aha, det är en konstfilm?
Kalla det precis vad du vill.
Är ditt konstbarn en stor del av det här konstverket?
Förstår man vem som är far till konstbarnet när man ser konstfilmen?
När knullade du Mikael sist?
- Fråga dig själv. - Ja, men vi är ju 3-4 stycken här.
Vem fan vet vilken sida du har knullat med! Du är sjuk i huvudet!
Vad sa hon?
Det finns ingen som tar ansvar för produktionen. Ingen är modig nog.
Den här fucking produktionen saknar vuxna!
- Men vad säger hon? - Hon är inte klok.
- Ja, ja. - Hon är riktigt instabil. Rubbad.
Vad ska jag göra?
Du ska inte finna dig i det. Eller?
Du ska snacka med producenten och visa vem som bestämmer.
Nu går du dit och talar om för honom vad du tycker om det här.
Det gör jag!
Vad är du för en jävla liten jävla skitproducent! Va?
Kom nu.
Här.
- Ska jag? - Ja. Varsågod.
Skönt med frisk luft, va?
Åtta stycken. Och två alkoholfria.
Varsågoda.
Det är Annas. Och ditåt, fattas det någon?
Passa på och njut, nu.
I morgon får vi vårt efterlängtade manus, så skål!
- Skål. - Skål!
Jag tar gärna två.
Ska vi skåla på svenska eller danska?
Anna har ordnat en tillställning i morgon när hon ska presentera manus.
- Det låter spännande. - En stor jävla brasa på parkeringen.
Hon bad mig köpa två dunkar bensin.
- Bad hon dig köpa två dunkar bensin? - Ja.
- Vet du att hon har gått tillbaka nu? - Hon skulle ordna det sista.
Har du läst manus?
Anna!