www.titlovi.com
Kad bih samo mogao da se vratim.
Kad bih mogao da izbrišem sve...
Sve što se desilo.
A počelo je sa pozajmljenim sakoom.
Frensis, bilo je sjajno. - Drago mi je. Hvala vam.
Čestitam.
Sjajno. Veoma dobro.
Herbert Grinlif. Moja supruga, Emili.
Hvala. Tom Ripli.
Drago mi je. - Bili ste u Prinstonu?
Verovatno znate našeg sina... Dik...Diki Grinlif.
Primetili smo vaš sako.
Da.
Generacija '56.
Kako je Diki?
Drago nam je što smo vas upoznali.
Nadamo se da ćete nas još koji put posetiti.
Hvala, ljubazno od vas. - Oboje.
Herberte? - Da...da...nadamo se.
Naravno, za Dikija je džez jedina muzika koja postoji.
O, bože. - Kupio je saksofon.
Za moje uši, džez je samo buka.
Nepodnošljiva buka.
Drago mi je što smo vas upoznali. - Takođe.
Gospodine.... - Videćemo se na pristaništu.
Nadam se. - Dobro.
Moram da požurim! Već kasnim!
Bio si odličan! - I ti si bila sjajna.
Divan par, zar nisu?
Da, jesu. On je izuzetan mladić.
Hvala ti na sakou. - Hvala ti što si me zamenio.
Pazi malo bolje na zglob. Ćao, Fren.
Veruj mi. Kupi deonice I.B.M.-a pre nego što se podeli.
Zaradićeš bogatstvo na tome.
Misliš?
Izvini. Izvini.
Verovatno si čuo da Diki već neko vreme živi u Italiji.
Monđibelo. Južno od Napulja.
Nekakva rupa bogu iza nogu.
Dobro jutro, ser. - Zdravo, Frenk.
Mardž, njegova devojka,
tamo piše nekakvu knjigu.
Sam bog zna šta on traži tamo.
Po onome što čujem, sve vreme provode ili na plaži ili na brodu.
To je jedini talenat mog sina... uzaludno traćenje novca.
Jesi li ikad razmišljao da ideš u Italiju, Tome?
Da ubediš mog sina da se vrati kući?
Platiću ti...
hiljadu dolara.
Pa...uvek sam želeo da posetim Evropu, gospodine, ali...
Odlično! Sad imaš razlog da ideš tamo.
Kaunt Bejzi.
Djuk Elington? Ne znam.
Dizi Gilespi.
"My funny Valentine".
Čak ne znam ni da li je muško ili žensko.
Čarli Parker?
Čarli Parker. Znam... "Ptičica".
Da!
Po noveli Patriše Hajsmit
Dajte. Ja ću to. - Hvala vam.
Tih 1.000 dolara će vam veoma dobro doći.
Da. - Ja ću otvoriti.
Hvala vam. - Imaćete prijatno putovanje, ser.
G. Grinlif je lični prijatelj porodice Kanard.
KANARD BRODOVI G.Ripli. Prva klasa.
Kažem vam da ime Grinlifa otvara mnoga vrata.
Scenario i režija Entoni Mingela
Govorite li engleski? - Koje vaše ime, molim?
Ripli. - Pratite me. Ne problema.
Ovde, Signor Ripli. - Okej.
Uh, evo. Taj jedan.
Ovaj. - Čekajte, to je sve? Prebrojte ih.
Attenzione. Samo jedan kufer, Signor Ripli?
Si. - Attenzione.
U čemu je vaša tajna? - Izvinite?
Samo sam mislila... Vi ste amerikanac, zar ne?
Samo sam mislila...
Imam toliko prtljaga, a vi...ovaj, tako jednostavno.
Izvinite, ako sam vas uvredila.
Usput, ja sam Meredit.
Zdravo, ja sam Diki. - Meredit Randal.
Diki Grinlif. - Drago mi je.
Nisi valjda od Grinlifa, brodograditelja.
Oh, pokušavam da ne budem.
Samo volim brodove.
Ovaj...stavili su tvoj prtljag na pogrešno mesto?
Kao da su ga ostavili pod odeljkom "R".
Učinilo mi se da sam vas videla tamo.
Moj otac želi da se vratim u Njujork.
On pravi brodove. Ja radije plovim na njima.
Zato putujem pod majčinim imenom.
Koje je... - Emili.
Šalim se.
Znate, zanimljivo je,
ni ja nisam Randal.
Ja sam Loug.
Kao... - Kao tekstilci Lougovi.
Idem u evropu da "prokrijumčarim" njihovu modu kući.
I ja putujem pod majčinim imenom. - Randal.
Tako je.
Rim, Rim, Rim. - Oh.
Oboje putujemo inkognito. Zdravo. - Zdravo.
"Verenica ima svoje lice."
"Ptičica".
"Ovo je moje lice."
Pretpostavljam da nisi ni pogledao moje novo poglavlje.
Hoću, Mardž. Obećavam.
Sada je tako vruće.
Ako napravim večeras večeru kod mene, možda bi mogao tada da pogledaš.
Diki Grinlif?
Ko si ti? - To sam ja...Tom. Tom Ripli
Tom Ripli?
Bili smo zajedno na Prinstonu. - Okej.
Da li se poznajemo?
Zdravo. Pa... ja sam prepoznao tebe...
Pretpostavio sam da se i ti sećaš mene.
Prinstona se sećam kao kroz maglu.
Amerika mi je kao u magli.
Ovo je Mardž Šervud. Tom...izvini, kako ono beše?
Ripli. - Drago mi je?
Drago mi je, Mardž?
Šta radiš u Monđi? - Ništa.
Ništa naročito.
U prolazu sam.
U prolazu? - Da.
Tako si beo.
Jesi li ikad videla nekog ovako belog, Mardž?
Sivog, ustvari.
To je samo potkošulja.
Reci opet? - Znaš...potkošulja.
Smešno.
Mardži to voli, jer je i ona tako bela.
Da, volim, a ti nisi tako smešan.
Mogli bi smo da ručamo zajedno, pre nego što odeš.
Važi, Diki? - Naravno, kad hoćeš.
Pa,
ovo je iznenađujuće...
Ja ga se ne sećam.
To je smešno.
Silvana! Hej!
Svuda sam te tražio.
Gde si se skrivala?
Danas me tražiš? A gde si ti bio čitave ove nedelje?
Uvek radiš. Hajde. Opusti se.
Sa onom amerikankom?
Drži se. - Mrzim te.
Šta? - Mrzim te!
Da li si iznenada zaboravio gde živim?
Znam da kasnim. Ja sam svinja.
Već je četiri. - Tek sam se probudio.
Oh. - Izvini. Izvini.
Sad si se probudio? - Fausto i ja smo išli na brod.
Pecali smo sve do zore, ali nismo uhvatili ništa.
Mmmm, pa, dobro. Mi smo pojeli sve bez tebe.
Mi? - Da.
Tom Ripli je ovde. - Ko?
Tome. Zdravo. - Ćao.
Zdravo. - Kako si? Mislio sam da si otišao.
Hteli smo da pošaljemo poteru. - Ne...
Ne, još uvek sam tu. - Tom mi je pričao o svom putovanju.
Toliko sam se smejala da mi umalo nos nije prokrvario od smeha.
Zar je tako dobar? - Umukni.
Izvini. Izvini.
Ja sam odvratan. Ali te volim.
Voliš li me? Voliš li me? - Čini mi se da smetam...
Umeš li da napraviš dobar martini?
Naravno. - Ja ću to.
Oh. - Ja pravim odličan martini.
Svako ima poneki talenat. Koji je tvoj?
Falsifikujem potpise,
pričam laži i mogu da imitiram skoro svakog.
To je tri. Niko ne bi trebao da ima više od jednog talenta.
Hajde, imitiraj nekoga.
Sad? - Da.
Jedini talenat koji moj sin ima...
...je uzaludno traćenje novca.
Šta? - Oh, ja ne volim da plovim.
Verujte mi, ja ne volim da plovim.
Umesto toga, pravim brodove. - Prestani!
Drugi ljudi plove njima. - Ovo je previše!
Hej, sav se naježim kada čujem nešto takvo.
Oh, da...džez. Džez je...nema sumnje...
To je...ovaj... To je nepodnošljiva buka.
Osećam se kao da je ovde.
Užasno, kao da je matori ovde. - Jel' bilo dobro?
To je bilo briljantno.
Briljantno! Odakle ga znaš?
Sreo sam ga u Njujorku.
Mardž! Mardž! Ovo je jezivo.
Moraš da čuješ ovo! Upoznaj mog oca,
Herberta Ričarda Grinlifa I.
Drago mi je što sam vas upoznao. Diki je najzad nešto ulovio.
Opako! - Znam da i Emili misli isto.
Ne razumem. - Ovo je opako.
Jesi li ikada razmišljao da odeš u Italiju, Tome,
i, ovaj, dovedeš ga nazad?
Šta? - Platiću ti.
Ako bi otišao u Italiju,
ubedio mog sina da se vrati kući, platiću ti hiljadu dolara.
Nikada se neću vratiti.
Unajmio je nekoga da dođe čak ovamo...
samo da bih se vratio kući...
Mora da je poludeo, zar ne?
Ćao, Fausto.
Ovo je Tom. - Ćao, Tom.
Nikad se neću vratiti. - Ne, mislim...
Tvoja majka...njena bolest. Mislim da je...
To nema veze sa mojom majkom.
Ona ima leukem... - To je ono što me nervira kod njega!
On hoće da se vratim. ON hoće da se vratim.
To nema veze sa mojom majkom. - Slušaj, ne znam...
Vrati se. Vrati se nazad u Njujork.
Ili ga pozovi, ako nađeš ovde telefon koji radi,
i reci mu da me ni divlji konji neće odvući na njegovo brodogradilište.
Zdravo, Tome. - Zdravo.
Mardž, Tom je došao da se pozdravi.
Oh, odmah silazim.
Pa...jesi li razgovarao sa mojim ocem?
Bio si u pravu... u vezi telefona ovde.
Rekoh ti. - Nisu imali vezu.
Imali su neki kvar. - To ti je Italija.
Tome. Odlaziš? Znaš li gde ideš?
Nazad kući, pretpostavljam, ali ne odmah. Oh!
Ova torba!
Hej, ti voliš džez.
Obožavam džez.
Ovo je najbolje.
Bejker...Rolins...
Mardž kaže da voli džez, ali ona misli na Glena Milera.
Nikad nisam rekla to! - "Ptičica".
To je pravi džez.
Ptičica? Pitaj me kako mi se zove brodić?
Ne znam...kako ti se zove brodić?
Pogledaj! Pogledaj! "Ptičica"!
Što je glupo. Brodovi su muškog roda.
A i čudno je što su tom čoveku dali takav nadimak.
Čarli Parker nije čovek, već bog. - Okej, uskoro idemo u Napulj.
Tamo ima klub... Ustvari, više podrum nego klub.
To je ćumez! - Neka je. Ne moraš ići u taj ćumez.
Sjajan je. To je...to je... ma šta ti pričam. Oduševićeš se.
Kako si?
Oh!
To bi bilo super! Dovedi ga.
Tom Ripli!
Hajde! Dođi ovamo!
Da!
Reći ću ti kad da se uključiš u refren.
Hajde.
Okej. Sad svi zajedno!
Naišao sam na starog drugara iz Prinstona...
...momka zvanog Tom Ripli.
Kaže da će me proganjati sve dok ne pristanem...
...da se vratim u Njujork...
...sa njim.
Dobar dan.
Koliko je sati?
O, bože. - "...da se vratim u Njujork sa njim."
Tako... - Uvek kucaš svoja pisma?
Ovo si pogrešno otkucao. - Ne umem da pišem, ni da spelujem.
To ti je privilegija prvoklasnog obrazovanja.
Tvoja soba je gore na spratu.
Mislim da ju je Ermalinda već pospremila. Ermalinda!
To je tako lepo od tebe. - Nemoj to reći dva puta.
Sad pošto si postao dvostruki agent, malo ćemo se zezati sa mojim ćalom!
Hoćemo li da kupimo kola od novca koji ti je obećao?
Okej. - Strava.
Zdravo, Tome. - Zdravo.
Mardž. Mardž! Šta kažeš na ovo?
Da kupimo neki autić od novca mog ćala?
Prestani, Diki. Šta će tebi automobil?
Čak ne umeš ni da voziš. Ono što nam hitno treba je led.
Šta ti misliš? Složi se sa mnom i biću ti prijatelj do kraja života.
Slažem se sa Mardž. - Hmmmmm.
Led. Led.
Znači, uselio se kod tebe?
Samo na neko vreme. On...tako me zasmejava.
U redu, dragi. - Nemaš ništa protiv?
Ne, dopada mi se. - Mardž, tebi se svako dopada.
Ti mi se ne dopadaš.
Onda ja odoh do tebe, a ti se useli ovde sa Tomom.
Dopada mi se.
Mardž, tebi se svako dopada.
Dopada mi se.
Mardž, tebi se svako dopada.
Sad ćeš otkriti zašto gđica Šervud dolazi ovde svako jutro.
Nije zbog ljubavi, već zbog mog aparata za kafu.
Otkako ga je Ermalinda naučila da sam napravi espreso,
počeo je da se oseća kao odrastao čovek.
Ja sam kupio mašinu za espreso. - Dragi, da li je to za mene?
Ovo je za Toma, pošto se on nije žalio.
Taj prsten je prelep.
Tome, obožavam te! Jesam li ti rekla?
Morao sam da obećam, sa velikim "O" da ga nikad neću skinuti.
Inače bih ti ga već dao. - Divno. Obišla sam pola Napulja zbog njega.
Dve nedelje sam se cenjkala da bih ga dobila što jeftinije.
Nadam se da nije bio jeftin, Mardž?
O, bio je.
Moram da kupim poklon za Fransis, pa mi možda možeš pomoći.
Ko je Fransis? - Moja verenica.
Ti si veren? Pravi si đavolak, Ripli.
Ko je ona? - Tvoji roditelji su je upoznali.
O, bože! Mogu da zamislim...
"Kad bi se samo Diki skućio.".
"Zar svaki roditelj ne zaslužuje da ima unuke."
O, bože. Nikad! Nikad!.
Kunem ti se prstenom, Mardž, da se nikad neću vratiti.
Reci kad da povučem. - Povuci sad. Vuci.
Ne ide. Mora da nešto radim pogrešno.
Jel' sad bolje? - Okej, okej, okej.
Napravićemo mornara od tebe.
Za sada se dobro držiš.
U redu. Bar je otvoren. - Hvala lepo.
Hej, možemo li otploviti do Venecije? - Naravno. Obožavam Veneciju.
"Vidi Veneciju i umri." Zar nije tako? Ili to beše Rim?
Da li je to Rim? - Moram da vidim Veneciju.
Treba videti sve pre smrti. U redu, Venecija je na listi.
I Rim.
Da li skijaš?
O, ne...ne. Nemoj mi reći.
Ti si izgubljen slučaj. Skijanje je sjajna stvar.
Za božić planiramo da odemo na skijanje u Kortinu.
Skijanje je sjajno. Mardž! - Da. Šta je bilo?
Neverovatna stvar. Tom ne zna da se skija.
Moraćemo ga naučiti. - Hvala ti.
Tako je trapav, Mardž. Da li on zna išta?
Sva sreća što se ne venčavamo uskoro...
...inače bi morali da vodimo Toma i na naš medeni mesec.
Mrzela sam Njujork. Sva ta gužva u Petoj Aveniji.
Zato sam otišla u Pariz da radim na novoj knjizi.
Uvek sam odlazila u jedan kafe na Monmartru...
...sa Žan-Žakom.
A Diki bi svirao "My Funny Valentine."
Tek kasnije sam saznala da zna da svira samo šest pesama.
Ipak, radovala sam se svakom našem susretu.
Hej, hej, Signor Grinlif!
Nisi došao kod mene do 7, pa smo Tom i ja izašli zajedno.
Okej, dobro. - O, Diki!
Stani malo. Sačekaj.
Silvana, Silvana...
Ti me činiš srećnim.
Moram da razgovaram sa tobom.
Lomiš mi rebra! - Šta?
Lomiš mi rebra!
Toliko mi je potrebno ovo, da bih prosto kresnuo ovaj frižider.
Šta si zaista radio u Njujorku?
Svirao klavir na nekoliko mesta. Rekao sam ti.
To je jedan posao. Pričao si da imaš nekoliko.
Na nekoliko mesta. To je nekoliko poslova.
Tajanstveni gospodin Ripli.
Mardž i ja nikako ne možemo da te provalimo.
Ne želim sada ni da razmišljam o Njujorku.
Jesi li spreman?
Hladno pivo. Hvala, tata. - Okej.
Prepiši ovo tu.
Poneo si ovo sa sobom u Evropu? - Hoćeš li napisati nešto?
Zanimljivo je da si poneo Šekspira sa sobom, ali ne i odeću.
Ermalinda kaže da spavaš u istoj majici svake noći. Da li je tako?
Ne. Imam više od jedne majice.
Ona će da ti pere stvari.
Ako hoćeš, možeš da nosiš i moje stvari.
Šta god hoćeš. Većinom su stare stvari.
Sad tvoj potpis.
Ne Diki... Tvoj potpis.
Znaš...bez naočara nisi ružan kao što obično izgledaš.
Meni ne trebaju, jer nikad ne čitam.
Kako izgledam? - Kao Klark Kent.
Sad si Supermen. - Samo me zezaj.
Okej. - Znam.
Kao dečiji rukopis. Vidiš ovo "S". A i "T". Fino i ranjivo.
To znači bol. Neku tajanstvenu bol.
Onda mora da je jako tajanstvena, jer je ne osećam.
Ništa ne otkriva čoveka više od njegovog rukopisa.
Vidiš kako nijedno slovo ne dodiruje liniju?
To je taština. - Pa, zar to nije očigledno.
Imaš li braće?
Ne.
Ni braće, ni sestre.
Ni ja.
Nema ni Mardž.
Svi smo jedinci.
Šta to znači?
Znači da nikad nismo delili kupatilo.
Hladno mi je. Mogu li unutra?
Ne.
Nisam mislio sa tobom u kadu.
Okej.
Ulazi.Ja sam se sav sparušio u ovome.
To sam ja. Slika je stara.
Svaki put! "To ste vi? Ne liči na vas."
Bože!
Pisma...Grinlif i Ripli.
Fren piše. "Nedostaješ mi. Kada se vraćaš kući?"
"Prestani da mi pišeš kako se sjajno provodiš."
"Koliko ti se sviđa Diki..." - Opa!
"...i Mardž i Monđibelo."
A ovo je, izgleda, od tvog oca.
Da vidim. Šta kaže? - Postaje nestrpljiv.
Hoće da ga uverim da ćeš biti kući na Dan Zahvalnosti.
Treba ti nova odeća. Zaista ti je preko potrebna.
Zar ti nije muka od nošenja iste odeće.
Ne mogu tek tako da trošim novac tvog oca.
Lepo je što si tako odgovoran.
Moj ćale treba da te postavi za računovođu ili tako nešto.
Ili ako ja preuzmem biznis, što nikad neću, ti bi to bio.
Pa, kad ti preuzmeš posao, što nikad neće biti, prihvatam.
Ja ću ti kupiti sako.Kad stignemo u Rim, tamo ima jedno mesto...
Batistoni. - Batistoni.
Rim, vodimo Toma u Rim.
Idemo u R-I-M.
Buon giorno. Lep džemper.
Gde ćemo naći "karoce" do foruma?
Možemo li da ih iznajmimo? - Opusti se.
Opusti se!
Samo ima mnogo da se uradi u jednom danu.
Najvažnija stvar je gde jesti. Nadam se da je Fredi rezervisao mesta.
Fredi?
Fredi. Fredi Majls.
Fredi organizuje skijanje u Kortini.
Oh.
Ah, evo ga.
Frederiko! - Comestai?
O, bože, zar ne poželiš da kresneš svaku ribu koju vidiš samo jednom?
Samo jednom? - Naravno. Jednom. I Ćao.
Tom Ripli, Fredi Majls. - Tom.
Mislim, ako zakasnim, znaš šta će reći svom mužu.
Da izgledaš sjajno. - Kao i uvek.
Dakle, mangiare.
Si. Rezervisao sam lep stočić kod Fabricija. Tomi.
Sjajno. Jesam li ti rekao.
Nedostaju mi kabine u Monđi. - Znam, sad idemo u jednu.
Tome, idemo do jednog kluba da se vidimo sa Fredijevim prijateljima.
Najbolje je, ako želiš biti turista, da nađeš nekakav taksi.
Naći ćemo se na železničkoj stanici.
Koji klub?
Fredi je to sredio sa nekim skijašima.
Dođi ako hoćeš, ali sam mislio da želiš da razgledaš grad.
Želim...ali sam mislio na sako i da ćeš ti onda...
Diki, moraš da čuješ ovo.
Slušaj, uzmi neki moj kada se vratimo.
Ne brini o tome.
Hajde!
Ćao. Zezaj se, važi?
Nemoj da zakasniš na voz. Ne zaboravi da kreće u osam.
Lepo se provedi.
Vidimo se, Tomi.
Ako joj nešto značim...
...biću hrabar...i evo pesme za nju...
...koju ću joj pevati.
Možda sam jedini...
...koji će joj reći...
...da sam je zavoleo od dana...
...kad sam je prvi put video!
Možda sam... - Šta to radiš?
Oh...samo sam se malo zezao.
Izvini. - Voleo bih da skineš moju odeću.
Jesu li to moje cipele? - Rekao si da mogu da nosim tvoje...
Jesi li se skinuo u svojoj sobi ili ovde?
Mislio sam da si zakasnio na voz.
Fredi me je dovezao kolima.
Da li je i Fredi ovde? - Dole je.
Samo sam se zezao.
Ne govori ništa. Samo sam se zezao.
Žao mi je.
Bože. Plišani sako u Italiji.
Dobro jutro, Tome. - Dobro jutro.
Pridruži nam se.
Hej, Tomi, hoću tvoj posao.
Samo kažem, živiš u Italiji,
spavaš u Dikijevoj kući, jedeš Dikijevu hranu,
nosiš njegovu odeću, a njegov matori sve to plaća.
Ako ti ikad dosadi,
javi mi, jer ja želim to da radim.
Uradiću to. - Idemo na more!
Trebao bi da uskočiš! Sjajno je.
U redu je.
Jesi li dobro?
Jesam.
Ta stvar sa Dikijem...
To je kao da te obasja sunce i osećaš se sjajno.
A onda te zaboravi i postaje veoma hladno.
To sam naučio.
Kada imaš njegovu pažnju, osećaš se kao da si jedini na svetu.
Zbog toga ga svi vole.
Uvek je tako. Kad god neko novi uđe u njegov život...
Fredi, Fausto, Piter Smit-Kingsli.
On je divan. Jesi li ga sreo?
Posebno ti.
Takvi su dečaci.
Dođi i drži ga! Dođi i drži ga!
Zašto uvek, kad se muškarci igraju,
igraju se tako kao da će poubijati jedni druge?
On me davi! On me davi!
Usput, žao mi je zbog Kortine. - Šta je sa Kortinom?
Zar...zar ti Diki nije rekao?
Razgovarao je sa Fredijem i onda...izgleda...
da nešto nije u redu.
To je zato što svi znaju da se skijaju,
a ja se tu nikako ne uklapam.
Hajde, Fredi.
Ostani ovde bar do festivala Madone.
Čitav grad izlazi... - Ne verujem.
Ja imam svoju madonu u Rimu. Zašto ne pođeš sa mnom?
Ima puno devojaka. Strašno puno.
Hoćeš li da preuzmeš?
Naravno.
Plovi ka Kapriju. I izbegavaj stenje.
Gde ćeš ti?
Održavanje Mardž.
Joj-joj.
Nemoj.
Diki...
Tomi! Vidiš li šta?
Tomi, Tomi, Tomi...
Da li je neko pozvao hitnu pomoć?
Da li je neko pozvao hitnu pomoć?!!
Oko čega se svađaju? To je njen verenik, zar ne?
Ne znam. Što mene pitaš? - Da li njega krive za ovo?
Kako to da treba sat vremena da dođe hitna pomoć?
Već je bila mrtva, dragi, tako da to ne bi ništa...
Ne znam zašto kažu da je ova zemlja civilizovana.
Diki! - Nije! Jebeno je primitivna.
Videću šta nije u redu.
Ja ću.
Znam da si uznemiren.
Znam za Silvanu, Diki.
Znam za tebe i Silvanu.
Šta o nama?
Ne moraš to da čistiš! Zaista ne moraš!
Šta? - Zaboravi.
Bila je trudna. Da li si znao to?
Silvana je bila trudna.
Da li znaš šta to znači u mestu kao što je ovo?
Spreman sam da preuzmem krivicu.
Šta to pričaš? - Bio si tako dobar prema meni.
Ti si mi brat kojeg nikad nisam imao. Ja sam ti brat kojeg nisi imao.
Učinio bih sve za tebe, Diki.
Tražila je pomoć od mene.
Trebao joj je novac.
Nisam joj pomogao. Nisam joj pomogao!
Sada se udavila i ja sam kriv za to.
Ja neću reći ništa...
...ni Mardž, ni policiji...nikome!
Ovo će biti naša tajna, Diki.
Ja ću je čuvati.
"Dragi Tome, pošto Diki ne pokazuje više želje..."
"...da se vrati kući, pre nego što si ti otišao kod njega...bla, bla, bla."
Ovaj...
"Nadam se da ti je put pričinio neka zadovoljstva..."
"...bez obzira što nije ispunio naša očekivanja..."
"...više se nemoj osećati obaveznim prema nama ni na koji način."
Ne krivim ga.
Teško si mogao očekivati da će ovo trajati večno, Tome.
Sad im možeš pisati opet.
Pogotovo što smo sad braća. - Ne mogu.
Kako mogu, posle svega.
Sam si rekao da trošimo novac mog oca.
Bilo je par zanimljivih zezancija, zar ne?
Pa...ići ćemo u Veneciju. Držimo se još tog plana, zar ne?
Ne verujem, Tome.
Možeš sebi platiti taj put, zar ne, Tome?
Vreme je da nastavimo.
Dosta mi je Monđija, pogotovo posle onoga što se desilo...
Želim da se pomerim na sever.
Sledeće nedelje moram ići u San Remo.
Moram negde drugde usidriti svoj brodić.
Bilo bi super kad bi krenuo sa mnom u San Remo.
Biće tamo sjajan džez festival. Reći ćemo zbogom na pravi način.
Kako to misliš?
Naše poslednje putovanje!
Naravno.
Zašto radiš tu stvar sa svojim vratom?
Koju stvar?
U vozovima uvek praviš taj pokret.
Jezivo.
Jez...z...z... z...z...zivo!
Jezivo.
Nisam li ti rekao da je u San Remu ludo?
Ovo je prava stvar! Idemo!
Grazie.
Za Monđibelo i najlepše dane mog života.
Za Monđi. Večeras si nešto veseo.
Iznenada sam srećan što se vraćam kući.
Jesmo li se poznavali na Prinstonu, Tome?
Ne bih rekao zar ne?
Zašto me to pitaš sada? - Onako.
Zato što odlaziš, valjda. Ne verujem da si bio tamo.
Zašto tako misliš? - To ti je kompliment.
Imaš dobar ukus.
Većina tipova sa Prinstona vole sve što je bezvredno.
Govorio sam, "Američki krem: bogati i glupi."
Fredi je savršen primer.
Onda ću prihvatiti to kao kompliment.
Znao sam! Znao sam!
Mardž i ja smo se kladili.
Da li voliš džez,
ili je to bilo zbog mene?
Zavoleo sam ga. - Oh, da!
Zavoleo sam sve što ima veze sa tvojim životom.
To je jedna velika ljubavna afera.
Da znaš kakav mi je bio život u Njujorku...
Razmišljam da ostavim sviranje saksofona.
Šta misliš o bubnjevima?
Šta? - Strava je.
Sutra ću iznajmiti brod i razgledati okolinu.
Tako sam našao svoje mesto u Monđi.
Kreneš čamcem...
...obiđeš uvale...
...prvo mesto koje ti se svidi...
...tvoje je.
Juhu! - Hajde, Diki. Ne budi lud.
Diki! Smiri se! - Drži se.
Čekaj malo! Prevrnuće se! O, bože!
Prestani s tim! Neka ga neko zaustavi!
Oh, volim ovo mesto!
Volim ovo mesto! Preseliću se ovamo!
Divno.
Hoću da ti kažem svoje planove.
Reci mi. - Pa, mislio sam...
...da sledeće godine dođem ovamo, naravno, o svom trošku.
Zaista? U Italiju? - Naravno.
I mislio sam, čisto kao pretpostavka,
da ovde imam svoje mesto.
Nešto kao da delimo zakup kuće,
Možda bih mogao da se zaposlim ovde.
Ako bih imao svoj stan u Rimu, mogli bi biti tamo,
a kad bi smo bili ovde, imali bi gde da budemo.
Ne verujem. - Naravno, Mardž bi bila problem.
Nemoj mene kriviti zbog toga.
Mardž i ja ćemo se venčati. - Kako to?
Kako to? - Juče si spopadao devojke...
...a danas se ženiš. To je apsurdno.
Ja volim Mardž. - Voliš i mene, ali me ne venčavaš.
Tome, ja te ne volim. - Ne, nisam mislio na takav način.
Da budem iskren, osećam olakšanje zato što odlaziš.
Mislim da smo se previše viđali za ovako kratko vreme.
Šta? - Umeš da budeš kao pijavica!
Znaš to!
A...to je dosadno.
Ti umeš da budeš dosadan.
Smešno je to što ja ne pokušavam...
...da budem neko drugi, a ti to radiš.
Dosadno. -Bio sam potpuno iskren s tobom...
...u vezi mojih osećanja.
Dosadno. - Ali ti...kao prvo,
znam da postoji nešto.
Te večeri, kad smo igrali šah, naprimer, bilo je očigledno.
Koje večeri? - Za tebe je opasno da to prihvatiš.
Ali, ne, ne, ne. Mi smo braća.
Hej, a i ona grozna stvar na brodu sa Mardž...kad si je jebao...
...a mi smo morali sve to da slušamo...
...što je bilo odvratno.
Svuda si trpao svoj kurac... a sada se ženiš.
Ne, ja sam blesav. Izvini me.
Stalno lažeš Mardž, a onda se ženiš sa njom.
Uništio si Silvanu...ubio je... a onda hoćeš da sviraš saksofon.
Hoćeš da sviraš bubnjeve. Šta je to, Diki, što ti...
Ko si ti? A? Trećerazredni kreten! To si ti!
Ko si ti da mi išta govoriš?
Ko si ti da mi držiš pridike?
U stvari, ne žellim da budem u ovom čamcu sa tobom.
Ne želim biti ni blizu tebe. - Umukni. Umukni.
Muka mi je od tebe. Ne mogu da te gledam.
Umukni. - Ne mogu nigde bez "Diki, Diki"!
Kao neka devojčica, sve vreme.
Umukni!
O, bože, Diki.
Za ime boga. - Oh...o, bože!
Okej. U redu je.
Moramo te odvesti...
Ubiću te! Ubiću te!
Mrtav si!
Stani! Prestani! Molim te!
Prestani!
Diki, pusti me! - Ubiću te!
Stani! Prekini!
Prestani!
Zdravo. Mogu li dobiti svoj ključ, molim vas?
Naravno.
Mora da vam je hladno. Ovaj, Signor Grinlif, ne?
Ne. Ja sam...
Zdravo, Mardž.
Tome!
Uplašio si me!
Izvini. Kako si? - Vratio si se.
Knjiga napreduje dobro? - Da.
Dobro mi ide. Hvala na pitanju.
Samo sam...gledao tebe. Bilo je tako tiho.
Gde je Diki?
Mislim da planira da ostane u Rimu nekoliko dana.
Rim? Da li je rekao zašto??
Ja ne razumem Dikija, niti želim da nagađam zašto.
Šta to znači?
Pa, jedan dan sam pozvan na skijanje, a već sledećeg ništa od toga.
Jedan dan smo kao braća, a sledećeg hoće da bude sam.
Ti mi reci.
Da li je to rekao? Hoće da bude sam?
Mislio je na tebe. Zamolio me je da ti donesem ovo.
Hvala ti.
Zna da volim ovo.
Ali zašto nije mogao da sačeka... - Obaveza broj jedan:
Doneti parfem Mardž.
Obaveza broj dva:
Spakovati nešto odeće i njegov dragoceni saksofon.
Koliko dugo ostaje?
Pojma nemam. Izgleda da smo napušteni.
Dođavola!
Jesi li dobro?
Bilo je pismo od Dikija zajedno sa parfemom.
Shvataš li da nije u pitanju samo nekoliko dana.
On planira da se preseli u Rim.
Stvar je u tome,
što smo noć pre nego što je otišao...
...razgovarali o tome da se preselimo zajedno...
...negde na sever i da sam ja...
...malo preterala, pogotovo sa venčanjem.
Samo...
Izgleda da sam ga uplašila.
Postoji nešto u vezi njega...
...kada smo sami...
...niko ne zna koliko je naša veza nežna i krhka.
Mislim da ću ići sa tobom u Rim da mu se suprostavim.
Ne verujem da bi mu se to svidelo.
U pravu si.
Grazie. Prijavljujem se.
Signor Ripli? - To sam ja.
Signor Grinlif.
Naravno. Dobrodošli nazad.
Hvala vam.
Pronto?
Da, voleo bih da pozovem Hotel Goldoni.
Si, signor. - Hoću da razgovaram sa Tomom Riplijem.
Ripli? Subito. - Da. Grazie.
Pronto.
Signor Grinlif, Signor Ripli nije u sobi.
Nije tamo? - Ne, signor.
Pa, onda ću da ostavim poruku.
Nije tamo, ostaviću poruku.
Dobio sam tvoj poziv. - Dobio sam tvoj poziv.
Večera večeras... - Večera večeras...
...zvuči dobro. -...zvuči dobro.
Ripli. - Ripli.
Diki Grinlif. - Diki Grinlif.
Da, Grinlif. - Grinlif.
U grandu.
I želeo bih da mi džepovi budu malo dublji...
Ne znam ni reči Italijanskog.
Dublji. Naravno, Signor Grinlif.
Hvala vam.
Diki! To sam...
O, bože. - Meredit.
Ćao! - Ćao. Uđi.
Ideš na skijanje sa onim Jenkijima, zar ne?
Šta? - Na božić. U Kortinu.
Sa Fredi Majlsom. - Kako ti znaš to?
Oh! Svi znaju Fredija Majlsa.
Da li je Fredi u Rimu?
Sad? - Da.
Ne verujem.
Ali...srela sam ga i malo smo razgovarali.
Znam za tebe...
...i Mardž u Monđi.
Ti si jedan nepouzdani pacov.
Pa, bar te Fredi tako zove.
A onda sam pomislila,
"Sad znam zašto putuje pod slovom 'R.'"
Ostavio sam Mardž, Meredit.
I Monđi.
Tako je pacov u Rimu. - Oh, žao mi je.
Ne brini!Nikad nisam bio srećniji.
Osećam se kao da imam novi život.
Istina je da ako si pun para, čitavog života,
bilo da li ga mrziš, a mi mrzimo novac, zar ne?
Osećaš se lepo samo u okolini ljudi...
...koji ga takođe imaju i ne podnose!
Znam.
To nisam priznala nikome do sada.
Zbog mog prijatelja, g.Grinlif i ja,
rešili smo da se malo istrošimo.
Shvatam. - Ponašamo se zločesto.
Volim Italijanski novac. Mračan je. Ne osećaš se krivim kada ga trošiš.
Gr-r-razie. - Hvala.
Ne želim mnogo velikih novčanica. Malo njih ima da ih zameni.
Tutto bene, Signor Grinlif.
I ovo mi se sviđa. - Mislim da ću uzeti i ovo.
Sutra.
Arrivederci. - Arrivederci. Ups!
Ćao. - Ćao.
Znam da si lud za džezom, ali da li mrziš operu?
Ja sam... Ja sam...
...pokušavala da nekom dam moje karte.
To je sutra. Ali, ako imaš nekakve planove...
Voleo bih da idem sa tobom.
Feodor Šaljapin. Poznati Ruski bariton.
Hvala vam što ste me pozvali večeras.
Dobro si izdržao! Znam da si Fredijev prijatelj.
On ima istetovirano "Mrzim operu" na grudima.
Kolike su mu grudi može da istetovira čitavu operu.
Sigurna sam da sam vas već srela.
Već smo ga negde videli, zar ne, Ted?
Dik je sin Herberta Grinlifa.
Znam. - Mislim da jesmo.
Jednog trenutka vi ste deca, a već sledećeg se tetovirate.
Živeli. - Živeli.
Živeli.
Izvinite. - Prego.
Oh! Oprostite.
Zdravo. - Zdravo.
Tom! - Mardž!
Kako si? Šta radiš u Rimu?
Da li si ovde sa Dikijem? - Ne, ovaj...ne!
Zdravo. Ja sam Tom Ripli.
Piter Smit-Kingsli. Čuo sam mnogo toga o tebi od Mardž i Dikija.
Takođe. - Gde su ti naočare?
Dakle, gde se krije? Prosto je nemoguć, zar ne?
Zar zaista nije ovde?
Mardž, znaš da on ima istetovirano "Ja mrzim operu" na grudima.
Mislila sam da ćete ići u Veneciju. - Da, pa šta bi sa tim?
Čuo sam da jako puno želiš da odeš tamo.
Ja sam čekao da vas malo "proveslam" po Veneciji.
Jesam. Zaista jesam.
Pa, malo sam putovao, ali nisam mogao toliko na sever.
Pa, onda požurite, pre nego što Venecija potone.
Čekaj, daću ti broj mog telefona.
Hej. Pogledaj ovo. Eno je Meredit.
Meredit...kako se ono zvaše? Oni tekstilci.
Seti se...proveli smo jedan božić u njenoj kući.
Ne poznajem je.
Nije me pozvao. nije mi pisao.
Samo ona poruka, koju si ti doneo.
Ne može tek tako da odbacuje ljude!
Hoćemo li se videti kasnije, ili si sa nekim ovde?
Uh, ne mogu kasnije. - Može li sutra?
Da...ovaj... moglo bi ujutru.
Znate li Cafe Dinelli na Piazza di Spagna?
Znam gde je to. U koliko? - 10:30?
Bićemo tamo. - U redu.
Dakle, vidimo se sutra, Mardž?
10:30? Drago mi je što sam vas upoznao.
Takođe.
Hajdemo.
Vratimo se unutra.
Ne razumem zašto je Tom još uvek u Rimu.
Idemo. - Mislila sam da ti se ovo sviđa.
Hajde da iz kočije gledamo mesečinu.
Jesi li normalan? Napolju je hladno.
Hajde. hoću da razgovaramo. Samo nas dvoje.
Okej.
Ne brini, molim te.
Ne brini.
Drago mi je što razumeš, ja...
Mardž je ovde i ja... kad pogledam u tebe,
vidim njeno lice.
I ne mogu, bez obzira šta osećam o tebi...
Ne...ja sasvim... razumem...da...
Da nije tako, zamrzela bi me.
Zamrzela bih te.
Hoćemo li se videti sutra?
Da kažemo zbogom kako treba, po dnevnoj svetlosti,
da ne ostane samo na ovome
Naravno, Meredit. Naravno da ćemo se videti.
Po danu se bol manje doživljava.
Zašto ne bi smo popili kafu kod Dinelija?
Pored Španskih stepenica.
Tačno. 10:30?
10:15. - Okej.
Okej.
Grazie. - Piter?
Ćao, to sam ja. Meredit Loug.
Pa, naravno. Zdravo, Meredit.
Malo sam pospan. Kako si ti? - Dobro. Kako si ti?
Ovo je Mardž Šervud. Meredit Loug.
Kako ste?
Pridruži nam se. Čekamo jednog prijatelja.
Ja...ja ne bih... ovaj, moram da...
Jesmo li se videli sinoć u operi?
Da li čekate Dikija?
Dikija? Da li... da li znaš Dikija?
Bili ste u operi? Sad mi je jasno. Bila sam u operi.
Sa Dikijem.
Znala sam.
Rekao sam ti.
Mardž, ne poznajemo se i ne želim da se mešam, ali...
Diki te voli. On je...pa...
Mislim da je već na putu kući...kod tebe.
Pa...ka-ka-kako ti to znaš?
On...rekao mi je sve.
Trebali smo da se nađemo ovde pre 15 minuta...
Biće bolje da krenem.
Bože, nadam se da nije želeo da se mi nađemo ovde.
To bi bilo previše okrutno, zar ne?
Ne, ne, mi čekamo našeg drugog prijatelja.
Toma Riplija. - Poznaješ li njega?
Ne, čula sam za njega, ali ga nisam upoznala.
Ne za mene. Hvala.
Nadam se da nisam iskomplikovala stvari.
O, bože, ništa, apsolutno ništa se nije desilo.
Nema razloga da mu ne poželiš dobrodošlicu na povratku
i udaš se za njega.
Zbogom. Drago mi je što smo se konačno sreli.
Zbogom, Piter. Ne, nemoj da ustaješ.
Sad ne znam šta da mislim. Šta ti misliš? Da li se vraća?
Izvinite što kasnim. Morao sam da obnovim vizu.
Naravno, uvak kad ti se žuri najveća je gužva.
Jeste li me dugo čekali? - Ne, nismo.
Dobro jutro, Tome. - Izvini...zdravo.
Jesi li dobro? Izgledaš kao da si videla duha.
Diki je sinoć bio u operi.
Ne verujem u to... Mislim, njega niko ne bi mogao...
Pa, ako je bio sa nekim,
mora da ga je ona prosto "odvukla".
Nije fer.
Vratiću se u Monđi. Izgleda da se Diki vraća.
Stvarno? Ja...ovaj, to je odlična vest.
Drago mi je što se opametio. Odlično.
Bilo je zanimljivo čuti kada ona kaže...oh, izvini.
Meredit je Amerikanka koju sam sinoć video u operi.
Bila je tamo sa Dikijem. - Oh, bože.
Ali stvar je u tome da Diki... a to svi mi dobro znamo...
Diki te voli, Mardž. I nedostaješ mu.
Osećam se krivim. Mardž to ne razume,
ali kad god Diki uradi nešto nerazumno, ja se osećam krivim.
Ako to ima kakvog smisla.
Diki.
Diki, otvori. Ja sam.
To sam ja, Fredi. Pusti me unutra!
Diki.
Zdravo, Fredi.
Ovaj...gde je Diki?
Kako si?
Dobro sam, hvala na pitanju. On nije ovde. Na večeri je.
On je u "Otelu"? Znaš gde je to? - Ne, ne, ne.
Ne verujem da je na večeri u 6:30 popodne.
Da si rekao da se nije vratio sa ručka, možda bih ti poverovao.
Znaš za to? Neverovatan si.
Mislim, tip je jednostavno nestao sa lica zemlje.
Valjda.
Gazdarica kaže, koliko sam je razumeo...
...da je on ovog trenutka ovde.
Pretraži mesto.
Ne razumem...zašto misliš da bi se Diki skrivao od tebe?
Zato što se krije od mene.
Šta se desilo na božić? - Šta sa tim?
Trebao je da dođe na skijanje. Nisam dobio ni telegram...
...ni telefonski poziv, ni poruku...
...praktično ništa.
Pa, verovatno se usresredio na svoju muziku.
Pa...mislim da je njegova teorija da...
...moraš prvo biti u čauri da bi mogao postati leptir.
Što je teško sranje.
Čuo si ga da svira ovu stvarčicu. Nije loš u tome.
Kako si ga našao?
Ovo je prilično zabačeno mesto. Hoćeš li neko piće?
Ne, hvala. Malo pre sam popio.
Dobar si.
Da li živiš ovde?
Ne, ne...ostajem samo nekoliko dana.
Ali...
To je nov klavir. Verovatno ne bi trebao...
Možda bi bilo bolje...
Da li je ovo mesto bilo namešteno?
Ne liči na Dikija!
Tako je užasno, zar ne?
Tako buržoaski.
Oh, to je...mislim, trebao bi...da pripaziš na to.
Izvini... Izvini me.
Izvini!
U stvari, jedino što ovde liči na Dikija...to si ti.
Teško. - Hmmmm.
Šta si to uradio sa kosom?
Da li želiš nešto da kažeš, Fredi?
Šta? - Imaš nešto da mi kažeš?
Pa i govorim ti.
Nešto se dešava.
Ili je postao veliki vernik,
ili je u pitanju nešto drugo.
Pa, biće bolje da to pitaš njega lično u "Otelu".
To je restoran na Della Croce odmah pored korzoa.
Na Della Croce pored korzoa?
Naravno. Brzo učiš, zar ne?
Do skoro nisi znao gde ti je dupe, a gde glava.
Sad mi ti govoriš gde da idem.
Ali, grešim. Verovatno odlično znaš gde ti je dupe, a gde glava.
Vidimo se.
Ne Diki Grinlif. Tomas Ripli.
Si.
Ćao, Diki.
Diki ne svira klavir.
Tome.
Tome!
Oh! Ne budi smešan.
Ne, kad si toliko pijan ti si...
Šta mogu kad je pijan. Treba da vidite moje ostale prijatelje.
Šta da se radi?
Takvo je prase.
Šta bi njen muž rekao da sam ja toliko pijan.
Lapolizia. - Diki Grinlif?
Da. - Inspektor Roverini.
Možemo li ući? - Naravno.
To je popriličan šok?
Kada je signor Majls otišao prošle noći?
Uf...nisam siguran...
8:00, 9:00.
Obojica smo popili previše pića.
Ali, bio je mrak... kad sam ga otpratio do kola.
Znači, on se odvezao, a šta ste vi uradili?
Legao sam da spavam.
Fredi je veliki čovek, ali i on ume da se napije brzo.
Imao sam mamurluk...
Ko ga je našao?
Razumete da vas moram zamoliti...
...da ostanete u Rimu, signor Grinlif
Naravno da ću vam pomoći koliko mogu.
Doktor je morao da izvrši...ovaj...
Obdukciju. - Da, tako je.
Ali, njegov prvi zaključak je bio...
...da je signor Majls ubijen... i to negde oko 7:00 uveče.
Pa, nije bio mrtav kada je odvezao svoj auto.
Ne.
U redu je.
Okej? - Si, si.
Da li je on ubio Fredija? - Mardž. Kada si stigla ovde?
Reci mi istinu. Da li je on ubio Fredija?
Naravno da nije. Kunem se da nije.
Pokušala sam opet. Čekala sam da ga vidim ovde.
Umesto njega, ti si tu. Kad god tražim Dikija naletim na tebe.
Šta ti se desilo sa licem?
Diki... Diki je to uradio.
Diki? - Malo smo se posvađali.
Rekao sam neke stvari koje nije trebalo i...
U vezi tebe. U vezi toga kako se ponaša prema tebi i svima nama.
Sledeće što se sećam je njegova pesnica koja leti ka mom licu.
Penji se? - Šta?
Penji se. Odvešću te do njega.
Gde sada živi? - Prošli smo pre par blokova.
Tamo gde je bila policija. Palazzo Gioia.
Ne znaju da sam u Rimu i bolje je za Dikija da ne znaju.
Možda ne bih trebala ni ja da odem.
Ne. Idi, ali ne pričaj policiji da si me videla i o mom licu.
Ako saznaju da je udario mene, pomisliće da je mogao da ubije Fredija.
Videćemo se kasnije.
Signor Grinlif!
To je Signor Grinlif! Presto, presto!
Otvori vrata!
Otvori!
Ja živim ovde!
G. Grinlif!
Možemo li gore? Ako nemate ništa protiv?
Narvno. Šta vam se desilo sa licem?
Vespa. Pao sam sa nje progonjen fotoreporterima.
Telefon, novine... osećam se kao da me svi proganjaju.
Zar niste mogli da ne date moju adresu?
Nikad. Sa toliko zahteva ne možemo reći ne...čak ni vašoj verenici.
Zaista ne želim nikoga da vidim.
Čak ni vašu verenicu? - Ni nju.
A Tomasa Riplija? - Šta sa Tomom Riplijem?
Vi i signor Ripli ste išli u San Remo, zar ne?
Da, išli smo u San Remo... pre nekoliko meseci.
U Novembru, čini mi se. - Da li je to tačno?
Da li ste razgovarali sa Tomom? - 7. Novembra, tako sam čuo.
Ne sećam se tačnog datuma.
Kada ste poslednji put videli Riplija? - Pre nekoliko dana.
Da li je odseo ovde sa vama? - Ne.
Ne.
Ovo je šema. Pre dva dana...
...Fredi Majls je ubijen.
Napustio je vaš stan,
a onda je ubijen.
Juče je nedaleko od San Rema nađen potopljen čamac pun kamenja.
Vlasnik je rekao policiji da je ukraden 7. Novembra.
Pogledali smo hotelske knjige...
...i videli...
...da je Diki Grinlif tada bio u San Remu.
A vlasnik čamca se seća da su ga iznajmila dva amerikanca.
To nije šema. To je slučajnost.
U San Remu ima preko 50 hotela.
Verovatno su tog dana stotine ljudi iznajmljivali čamce.
Trideset jedan.
Trideset jedan?
Da, trideset jedan.
Mardž Šervud. - To je gospođica Šervud.
Pustite je.
Šta može da se desi? Pustite je.
Ustvari... ustvari, nemojte.
Zaista bih...cenio ako je ne bih video sad...
...ako je zamolite da dođe kasnije.
Hvala vam.
Mogu li vas pitati...
Zašto bi ste razgovarali sa vašim prijateljem, a ne sa verenicom?
Mislim da sam vam već objasnio...
Ovaj, g. Ripli obavlja neke poslove za mene.
G. Ripli ne želi da se venča sa mnom...
...niti me svakog dana pita hoćemo li se venčati i kada.
Imate li fotografiju gospodina Riplija?
Nemam naviku da čuvam fotografije mojih muških prijateja.
Sad sam vas uznemirio.
Izvinite. Možda ne biram najbolje reči na engleskom.
Ne birate, to svakako.
Oprostite.
Ali...niko nije video signor Riplija još od kada ste bili u San Remu.
Ja jesam. - Vi jeste.
Kao i gđica Šervud, možete je pitati...
Ako se dobro sećam odseo je u hotelu...kako se zvaše...
Goldoni! Tom je bio u hotelu Goldoni.
Goldoni. Goldoni. Dobro, ali...
Da, u pravu ste.
U pravu ste. To je slučajnost.
Jedva čekam naš sledeći susret.
Ovaj...tada ću više paziti na moj engleski jezik.
Ah. Imam svedoka koji kaže da je video dva čoveka...
...kako ulaze u auto signor Majlsa.
Voleo bih kada bi ste mogli stati u red da vas pogleda.
U red. Sutra, može?
Uh, sutra.
Buon giorno, Gđice Šervud. - Buon giorno.
Unutra je, ali mi se čini da ne bi voleo nikoga da vidi sada.
Dik?
Diki?
Znam da me čuješ.
Hoću da ti kažem da ću brojati do tri i ako ne otvoriš vrata...
...više neću računati...
...na tebe.
Sve će biti gotovo.
Šta god da si uradio, ili nisi uradio,
slomio si mi srce.
Za to si, sigurna sam, ti krivac.
A ne znam zašto.
Ne znam zašto. Zaista ne znam.
Dragi moj Tome.
Napuštam sve ovo.
Fredijeva smrt. Silvana.
Mislio sam da odem u policiju, ali ne mogu.
Ne mogu da se suočim s tim.
Ne mogu više da se nosim sa svim tim stvarima.
Voleo bih kad bih mogao da ti dam život koji sam ti oduzeo tek tako.
Uvek si razumeo šta je u mom srcu, Tome.
Mardž nije mogla.
Valjda zbog toga pišem ovo pismo tebi,
bratu kojeg nikad nisam imao.
Jedinom pravom prijatelju kojeg sam ikada imao.
Na svaki način,
ti si više sin, kakvog je moj otac želeo.
Shvatio sam da možeš da promeniš ljude,
promeniš svoju okolinu,
ali gotovo nikad da promeniš sebe.
Sad ne znam šta da radim, ni gde da idem.
Progone me zbog svega što jesam i nisam uradio.
Žao mi je.
Prilično je teško biti Diki Grinlif, zar ne?
Tome!
Videćemo se tamo!
Žao mi je što sam te naterao na sve ovo, Piter.
Ne mogu sam da se suočim sa policijom kada mi je italijanski ovako loš.
Ne budi takav. U redu je.
Drago mi je da si došao do Venecije.
Drago mi je, s obzirom na priče, da si još uvek u jednom komadu.
Kakve priče? - Oh, znaš.
Da te je Diki ubio i da putuje sa tvojim pasošem.
Znam. To je smešno.
Dobrodošao u Veneciju.
Ovo mesto zaudara, zar ne? Osećaš li ovaj smrad?
Valjda je sad gotovo sa odlaganjem.
Svakog trenutka će doći neko iz Rima.
Kako to misliš? Zvali su nekog iz Rima da dođe?
Da, to je dobro, zar ne? - Ne, mislio sam...
...da ako se nešto desi u Italiji, svaki region ima svoju policiju.
Bio sam siguran u to... čitao sam o tome...
Čitao si novine. Znaš koliko je ovo veliko.
Ubijen Američki turista. - Moramo li sada ovo da obavimo?
Smrad je zaista...
On je preuzeo slučaj, jer su svi bili iznervirani onim inspektorom...
...koji je dozvolio da Diki nestane kada je bio...
...jedini osumnjičeni za Fredijevo ubistvo...
...pre tri nedelje u Rimu.
Razumeo sam to.
Ovaj...
Jesi li homoseksualac. Tako nešto mora biti tajna.
Ne.
- Oh.
Usput, zvanično, u Italiji nema homoseksualaca.
Bilo bi nezgodno za Leonarda i Mikelanđela.
A?
Reci mu... Ja imam verenicu.
I Diki ima verenicu.
I Fredi Majls je verovatno imao nekoliko njih.
Mamma mia.
Šta je rekao? - Rekao je "tako mnogo verenica."
Pita te...da li si ubio Fredija Majlsa...
...a onda ubio i Dikija Grinlifa.
Ne! Nisam ubio Fredija Majlsa, niti sam ubio Dikija Grinlifa.
Da li me on to optužuje? Pitaj ga da li me to optužuje?
To nije način na koji se ovde radi. Bolje biti pribran.
Ali, to je apsurdno.
Našli su ovo u Dikijevom stanu u Rimu.
Otvorio si ovo? - Naravno.
To je oproštajna poruka.
Pitali ste me sve ovo, a već ste pročitali poruku?
Ne verujem u to. A ti?
Dikijevo pismo. Da li veruješ u to?
Više ne znam u šta da verujem.
Možeš li da zamisliš,ako je on ubio Fredija, na šta to liči?
Treba se probuditi svako jutro. Mislim, kako se to može?
Probuditi se i biti osoba. Popiti svoju jutarnju kafu...
Šta god uradiš, bez obzira koliko strašno i bolno,
to sve ima neki smisao, makar samo u tvojoj glavi.
Nikad ne sretneš nekoga ko za sebe misli da je loša osoba.
Znam da te to duboko razara. Ali, mora. Ubio si nekoga.
Zašto jednostavno ne uzmeš prošlost i staviš je u neku podrumsku prostoriju,
zaključaš vrata i nikada više ne uđeš tamo?
To ja radim. - Oh, da.
Ali, u mom slučaju, meni treba čitava zgrada.
A onda sretneš nekog posebnog,
poželiš da mu, jednostavno, baciš taj ključ u ruke.
I kažeš: "Otvori. Uđi unutra."
Ali ne možeš...
...zato što je svuda tama...
...a tu se kriju demoni.
I ako neko vidi koliko je to ružno...
Sad to govori muzika.
Teže je biti neraspoložen ako sviraš "Knees Up, Mother Brown."
Čekam da to uradim.
Jednostavno... otvorim ta vrata.
Da pustim svetlost unutra i počistim tu prostoriju.
Kad bih imao džinovsku gumicu, kojom bih mogao počistiti sve,
počeo bih od sebe...
Stvar je u tome, Piter, ako...
Hmm? - Ako...
Ako...
Nema ključa, a?
Mardž. - Piter.
Drago mi je što te vidim. - Zdravo, Mardž.
Tom.
Vidim da si našao Pitera. - Pa, mislim da smo se obojica našli.
Gde je Dikijev otac? - Neće doći do sutra ujutro.
Njegov stomak. Izgleda da se nikako ne slaže sa hranom.
Oh, radovao sam se što ću ga videti.
Diki se nije ubio. Sigurna sam u to.
Sada na slučaju radi i jedan privatni detektiv.
Neki Mek Keron. Unajmio ga je Dikijev otac.
To je odlična ideja. - On je Amerikanac.
Već je otkrio da je Diki unovčio ček na 1.000 dolara...
...dan pre nego što je nestao.
Signora.
Da li se to radi kad poželiš da se ubiješ?
Ne verujem.
Ovo je tvoje? - Ne, Tomovo je.
Sjajno, a?
Bože. Ko plaća ovo?
Piter mi je ovo našao.
Mogu da priuštim, jer je rupa koja se gotovo raspada.
Tom je malo preuredio. - Ovo je sjajno.
Zato je Tom želeo da ostaneš ovde.
Bolje je od gužvanja u mojoj sobi.
A znam i kako mrziš hotele.
Hotel bi bio u redu.
Moramo reći g. Grinlifu koliko su se njegove pare razvukle.
Šta je smešno?
Setila sam se kad je Tom prvi put došao u Monđibelo.
A vidi te sada. - Šta je sa mnom?
Živiš u vili.
G. Grinlif?
Tom. Kako si? Dobro izgledaš.
Hvala, ser, dobro sam. - Davno beše Njujork.
Da, jeste. - Mardž.
Dobro jutro. Neobično vreme.
Veoma. - A vi? Jeste li bolje?
Nije loše. Prija mi topla voda.
Gde je g. Mek Keron? - San Remo.
U policiji su sve sami amateri.
Pa, dečko moj, to se može zaobići, zar ne?
Šta detektiv očekuje da će naći u San Remu?
On je veoma temeljan. Uči me da upoznam svog sina, Tome.
Sad kada ga nema, naučio sam puno toga o njemu.
Nadam se da ćeš moći da popuniš neke praznine u vezi svega.
Mardž mi je ispričala mnogo toga o događajima u Monđibelu.
Učiniću sve što treba, ser. Sve da pomognem Dikiju.
Dobro. Ta teorija,
u vezi pisma koje ti je ostavio.
Policija misli da je ono dokaz...
...da je planirao da nešto učini samom sebi.
Ja ne verujem u to.
Ti ne želiš to, draga.
Voleo bih nasamo da popričam sa Tomom.
Možda ovog popodneva. Ako nemaš ništa protiv?
Mardž, ono što muškarac kaže svojoj devojci...
...i ono što prizna svom dobrom prijatelju...
Kao što je?
Kakav gubitak života i mogućnosti.
Platio bih sto dolara onom tipu samo da prestane da svira!
Ne, Mardž ne zna ni pola od toga.
A i fotografija sa pasoša.
Da li si čuo? Tako izgrebati lice na fotografiji?
Možeš li da zamisliš?
Kakav mozak bi to uradio?
"Mislio sam da odem u policiju, ali ne mogu."
"Ne mogu da se suočim s tim."
Osećam se krivim.Osećam da sam ga odbacio od sebe.
Osećam da sam ja pričao, a on je čuo vas.
Pa,
da li smo svi mi odbacivali njega, ili je on odbacivao sve nas?
Bio si dobar prijatelj mom sinu.
Sve je tuđa greška.
Ne želim da prejudiciram,
ali neko mora da je... mora da je...
Koja je reč u pitanju?
Znaš, uvek kad mu se neko suprostavi,
on...otkači.
Uvek je.
Znaš, ljudi govore da ne možeš da biraš roditelje,
Ali ne možeš da biraš ni decu.
Diki.
Umeš biti pijavica. Ponekad si tako dosadan.
Prestani! - Dosadan si.
Stani, stani, stani!
Stani, stani, stani!! - Tomi, Tomi...
Kao neka devojčica.
Momenat.
Izvinite. Spavao sam. - Najzad.
Mora da sam zaspao. - Da li je tu Dikijev otac?
Izgledaš uplašeno, Tome. Jesi li sanjao nešto strašno?
Morao je ranije da ode. - Oh, jadan čovek.
Znaš, lupali smo na ta vrata čitavu večnost.
Oho.
Izgleda da sam slomila štiklu. - Nisi ti kriva.
Napraviću nam piće.
Ah! Šetnja po Veneciji.
Jesi li dobro?
Dobro sam.
Hoćeš da ostanem ovde? - Ne, u redu je.
Mogu da se vratim.
Tvoj ključ.
Tome?
Mardž, u kupatilu sam. Brzo ću izaći.
Tome, moram da razgovaram sa tobom. Hitno je.
Dolazim.
Našla sam Dikijevo prstenje. - Šta?
Imaš Dikijevo prstenje.
Mogu da objasnim.
Diki mi je obećao da nikada neće skinuti ovaj prsten.
Samo da se obučem i onda ćemo razgovarati o tome.
Moram reći g. Grinlifu. - Mardž, postala si histerična.
Obećao mi je "Kunem se da ga neću skinuti dok se ne..."
Umukni!
Mokar sam, Mardž. Izgubio sam peškir.
I zaista želim da se obučem.
Idi i sipaj nam piće.
Sipaj nam piće.
Mardž?
Gde ideš?
Nisam njuškala. Samo sam...
Tražila sam samo iglu da nešto prišijem...
Taj miris koji je na tebi.
Kupio sam to za tebe.
U vezi Dikija...
Postoji mnogo toga.
Onog dana kada nije došao iz Rima,
hteo sam ovo da ti kažem.
Bio je sa drugom devojkom. Ne samo sa Meredit.
Drugom devojkom koju smo upoznali u baru.
Nije mogao biti veran ni pet minuta.
Zato kada on nešto obeća,
to nije isto kao i kada ti obećaš...
...ili ja nešto obećam.
Diki je imao mnoga ubeđenja i verovao je u svako.
A to je laž. Lagao je.
Takav je on. I kad laže nije svestan da to čini.
A danas,
više ne verujem da on nije mogao ubiti Fredija.
Potpuno bi poludeo ukoliko bi mu se neko suprostavio.
Ti to znaš. To dobro znaš.
Znaš to.
I to je ironija, Mardž.
Voleo sam te.
Možda i to znaš, Mardž. Voleo sam te.
Znam da je možda čudno što ti ovo govorim baš sada,
zato...zapiši to na papir ili tako nešto...
...i stavi u torbu. Čuvaj za neko lepše vreme.
"Tom me voli. Tom me voli."
Zašto imaš Dikijevo prstenje? - Rekao sam ti.
Dao mi ih je. - Zašto? Kada?
Čini mi se kao da uopšte nisi slušala ono što sam ti govorio.
Ne verujem ti. Ne verujem ti.
To je istina. - Ne verujem...
...ni jednu reč koju si rekao.
Drhtiš, Mardž. Pogledaj se.
Mardž, mogu li da te zagrlim?
Dopusti mi da te zagrlim?
Mardž?
Piter! Hvala bogu da si ovde. - Šta se dešava?
Vodi me odavde. Vodi me odavde, molim te!
Tome, jesi li dobro?
Ti pokušaj da razgovaraš sa njom.
Tome? - Ja dižem ruke.
Reci mi šta se dešava, Tome?
Šta sam joj to ikada uradio? - Slušaj...
Neka ti kaže jesam li joj ikada išta loše uradio.
Nemoj se ljutiti na nju.
Zbunjena je i mora nekoga da krivi.
Zato krivi tebe.
Ja ću razgovarati sa njom.
A što se tebe tiče,
bolje nađi nekakav brijač ili pusti bradu.
Da li je g. Grinlif tu? - Gospodin Ripli?
Da. - Ja sam Alvin Mek Keron.
Ne znam zašto, ali znam da je tako.
Mardž, postoji ženska intuicija i postoje činjenice.
Tome. - Ser.
Mardž, trebala si da sačekaš. Ja nisam...
Zar ti Piter nije rekao da ću doći po tebe?
Mardž nam je ispričala o Dikijevom prstenju.
Da, glupo se osećam što to juče nisam pomenuo.
Zaboravio sam. Baš glupo od mene.
Možda ih nisi pominjao zato što se mogao izvući samo jedan zaključak.
Odvešću Mardž u malu šetnju. Tome, Mek Keron želi da popriča sa tobom.
Nema potrebe. Možemo otići u bar. Nema potrebe za tim.
Ne, ne.
Mislim da bi trebao da ostaneš sa njim.
Možda odavde mogu da vidim svoju sobu.
Vidim svoju kuću.
Kada iz daljine možete videti gde živite to ponekad liči na san, zar ne?
Ne zanimaju me ta sranja.
Ne želim da ih slušam, niti da ih izgovaram.
Okej. - Da li si znao da je na Prinstonu...
Diki Grinlif skoro ubio jednog dečaka?
Na nekoj žurci zbog jedne devojke.
Nekoliko puta ga je šutnuo u glavu i dečko je završio u bolnici.
Dečku je polomljena vilica i delimično je izgubio sluh.
Šta misliš zašto je otac poslao Dikija u Evropu?
Policija iz Rima nije htela da uznemirava g. Grinlifa.
Niti su hteli da proveravaju da li je Tomas Ripli...
...ikada bio student na univerzitetu u Prinstonu.
Pronašao sam da je Tom Ripli...
...bio klavir-štimer na muzičkom odeljenju.
Vidiš, u Americi,
naučeni smo da proučimo činjenice pre nego što postanu činjenice.
Naučeni smo da njuškamo.
Kada se devojka utopi,
otkrijemo da je devojka trudna.
Otkrijemo da je Diki imao veze sa njom.
G. Grinlif ceni tvoju odanost. Zaista ceni.
Mardž... ona ima stotinu teorija.
Postoji nekoliko stvari koje ona ne zna.
I nadam se da neće saznati.
Nadam se da neće.
Troje ljudi...
...je videlo Dikija da ulazi u Fredijev auto.
Jedan, koji ne želi da svedoči...
...jer je u to vreme zaskakao tuđu ženu,
video je Dikija kako skida tablice sa crvenih sportskih kola.
Policija zna za njega jer je taj čovek policajac.
Ovo sam našao u podrumu stana gde je Diki živeo.
To su tablice Fredijevog automobila.
G. Grinlif me je zamolio...
Da ovo bacim negde u kanal.
G. Grinlif misli da postoji izvesno obećanje...
...u Dikijevom pismu tebi, koje želi da ispoštuje.
Takođe namerava da prosledi dobar deo...
...Dikijevih prihoda na tvoje ime.
Ne namerava...
...da Italijanima da bilo kakvu informaciju u vezi Dikijeve prošlosti.
Takođe se nada... da ćeš i ti isto postupiti.
Hvala ti mnogo, Tome. - Gospodine.
Zbogom.
Mardž, osećam se odvratno zbog svega što sam ti rekao prošle noći.
Bio sam zbunjen zbog prstenja... a ti si izgledala...
Ne znam.
Nadam se ipak da će poruka dospeti u tvoju tašnu...
...za neko lepše vreme.
Šta ćeš sada, Tome? - Ne znam.
Piter ima koncert u Atini sledećeg meseca,
pa me je zamolio da pođem sa njim da mu pomognem.
Pozdravio te je.
Trenutno je na probi, pa nije mogao...
Zašto misliš da neće biti Riplijevih crnih dana?
Šta?
Znam da si to bio ti. Znam da si to bio ti.
Znam da si to bio ti! Znam da si to bio ti!
Mardž. Mardž. Molim te! - Znam da si ti ubio Dikija!
Mardž! - Znam!
Znam da si to bio ti!
Mardž. Mardž! Molim te.
To nije bio Tom. Zaista.
Zovemo se Gondolijeri!
Mi stalno pevamo kada plovimo
I takav život volimo!
Pitaj me šta bih promenio u ovom trenutku.
Ne znam. Šta bi promenio u ovom trenutku?
Ništa.
Smrzavam se. Siđimo dole?
Kasnije. hoću malo da se sunčam.
Ti si lud. - Jesam.
Diki?
Diki!
Oh, bože.
Zdravo, Meredit.
Posmatrala sam te.
Tvoja odeća. Nisam te odmah prepoznala.
Pa, prepoznala si me. To ti je nagrada.
Šta? - Samo se šalim.
Jesi li sama? - Oh.
Teško. Ne mogu biti manje sama.
Teta Džoan. - I "kompanija".
Mnogo "kompanije".
Oh, bože.
Znaš, kad sam te ugledala...
Mislila sam na tebe...
tako puno.
I ja sam mislio na tebe.
Pa...kad sam ja mislila na tebe, uglavnom sam te mrzela.
Gde si se skrivao?
Nisam se skrivao.
Policija me je proganjala.
Mislili su da sam Fredijev ubica.
Šališ se. - Dopustili su mi ovo putovanje,
zbog sve te gužve tamo.
Zato nismo ostali u kontaktu.
Znaš, čitav svet misli da si ti ubio Fredija.
Oh! to je strašno. - Znam.
Slušaj, ne mogu sad da razgovaram. Možda kasnije?
Kasnije? Kasnije?
Dakle...
Opet putuješ pod "R".
Znaš šta? Da..
Jesi li sa Piterom Smit-Kingslijem ovde? Naravno da jesi.
Moja tetka kaže da ga je videla.
Piter Smit-Kingsli? Ne, ja...
Nisam ga video mesecima.
Ne, sam sam.
Zdravo.
Kako je bilo? - Nije loše.
Ali, reći ću ti nešto.
Voleo bih da ostanemo ovde do kraja putovanja.
Da li je to bila Meredit?
Ko je Meredit?
Meredit Loug. Ljubio si nekog, a ona je ličila na Meredit.
Izašao sam da te pronađem.
Oh, to nije bilo ljubljenje.
Više kao pozdrav. - Nije izgledalo tako.
Znaš... Iz daljine?
Lagao sam je.
Mislila je da te je videla.
Zašto si lagao?
Diki i Piter zajedno. To je odličan trač.
Ili Tom i Piter, takođe.
To bi tek bio dobar trač.
Zaista? Zašto?
Ja...ovaj... potpuno sam zbunjen.
Znam.
Žao mi je, Piter.
Ja sam izgubljen.
Biću zaključan u podrumu, zar ne?
Zar neću?
To je moja sudbina...
Strašno...
...usamljen...
...u tami.
Lagao sam...
...u vezi toga ko sam...
...i gde sam.
Sada me više niko neće pronaći.
Kako to misliš, lagao si ko si?
Uvek sam mislio da je bolje...
...biti lažan neko...
...nego stvarna ništarija.
Šta to pričaš? Ti nisi ništarija.
To je poslednje što jesi.
Piter.
Reci mi nešto lepo o Tomu Ripliju.
Nemoj ustajati. Nemoj da ustaješ.
Samo...
Samo mi reci neku lepu stvar u vezi Toma Riplija.
"Lepe stvari u vezi Toma Riplija."
Za to će mi trebati malo više vremena.
Tom je talentovan. Tom je nežan.
Tom je divan.
Ti si takav lažov.
Tom je... Tom je misteriozan.
Tom nije ništarija.
Tom ima tajne koje ne želi da mi kaže,
a ja bih to voleo.
Tom ima noćne more.
To nije dobra stvar.
Tom ima nekoga ko ga voli.
To je dobra stvar.
Mmm. Tom me davi.
Tome. Tome, daviš me...
Oh, bože!
Oh, bože! Piter.
Preuzeto sa www.titlovi.com