DEWBEND DELSTATSFENGSEL
Slukk lysene!
LIKTILSYNSMANN
kampen etter Lenins død.
Josef Stalin vant.
Stalin var det nye ansiktet til en gammel idé, marxismen.
Mens bolsjevikene konsoliderte sin makt hjemme...
hisset Komintern til revolusjon rundt i verden.
Kommunismen marsjerte fram.
Stalin var i Kreml.
Men hva med vanlige mennesker? Proletariatet?
De som kjempet for å vinne en ny verden.
Ser vi på kommunistenes historie...
Noen dør i den elektriske stolen. Du skal til dødsriket, mister.
Stille. Døden er ingenting å feire.
Uansett hvem det er.
Han døde nettopp. Han het Wayne Fisher.
Han var 32 år gammel og drepte en dame med en hammer.
Hans siste måltid var entrecôte.
Han har sittet på dødscelle på Dewbend i tre år.
- Hans siste ord var: "Dra til helvete." - Hvordan vet du det?
Det dukker bare opp i hodet mitt.
Det er etter leggetid, barn.
Puss tennene og legg dere.
Og historien gjentar seg alltid, mine venner.
Spøkelsene fra deres fortid blir snart vår nåtid...
hvis vi ikke konfronterer dem direkte.
Elise, ba jeg deg ikke legge bort disse lekene?
Du hører ikke etter.
Det var ikke jeg som rotet.
Hvem var det da?
Christian, lukk døren.
Du kan si det til meg.
Det var den lille gutten.
Han bodde her for lenge siden og elsker å leke med lekene våre.
- Jeg sverger. - Jeg tror deg.
Du har fått en gave.
Du er spesiell.
Noen er redde for spesielle mennesker.
Faren din er én av dem.
Han skjønner ikke gaven din.
Det må bli mellom oss fra nå av.
Ok.
Det er sengetid.
- God natt. - Ikke skru av lyset, mamma.
Jeg er like utenfor, vennen.
Hva gjør du hvis du blir redd?
Ja. Jeg ga deg denne slik at hvis du blir redd, kan du...
Jeg kommer uansett hvor jeg er.
Men spar den til når du virkelig trenger meg.
Ok.
Jeg er veldig glad i dere begge.
- Jeg er glad i deg også, mamma. - Jeg er glad i deg, mamma.
Dette er et ekte atombombetokt.
"Bockscar", kodenavn for skipet, er på vei mot målet.
Radionavigatøren...
- Hei. - Hva?
- Sover du? - Nei.
Tenker du av og til på dem som sendes til den elektriske stolen?
Noen ganger.
Lurer du på hvor de havner etterpå?
Nei. Jeg vet hvor de havner.
Å ja? Hvor?
I mørket.
Christian?
Hva gjør du?
Elise.
Det var du som rotet, ikke sant?
Ja.
Hvor er fløyten min?
Gutten er i skapet.
Det går bra.
Vi skal ikke skade deg.
Kom ut.
Hold opp, Elise.
Kom ut.
Jeg er ikke i skapet.
Folket tok sin hevn.
Gerald, nei.
Hva har du gjort, Elise?
- Legg hendene på veggen. - La henne være.
Stille, Audrey!
- Så du et spøkelse? - Hold opp, Gerald.
Ja.
Jeg vil ikke skade deg.
Du trenger bare si "nei".
Jeg spør deg igjen.
Så du et spøkelse?
Ja.
De er overalt i dette huset.
Du trenger ikke gjøre dette.
Hun er ei lita jente, vær så snill.
Nei, pappa.
Nei!
Nei, nei. Ta meg.
Vær så snill. Hold opp!
- Hun har fått nok. - La være. Stans.
Ikke si meg hvordan hun skal straffes. Det å straffe folk er jobben min.
Ikke inn dit. Nei. Nei.
Nei, pappa!
Vær så snill. Jeg vil ikke inn dit!
Nei. Ikke inn dit. Vær så snill!
Slipp meg ut, pappa. Vær så snill.
Enten følger du reglene mine...
og sover under taket mitt, eller bryt dem og sov under gulvet.
Ikke ha meg inn hit. Vær så snill.
Kom tilbake. Jeg vil ikke være alene her.
Vær så snill, pappa!
Er du redd for mørket?
Hvem der?
Ikke vær redd. Jeg kan gjøre det lyst.
Hvem er det?
Hvorfor er du her nede?
Faren min satte meg her.
Faren din behandler deg ikke riktig.
Åpne denne døra, det blir masse lys.
Kom igjen, åpne den.
Det henger en nøkkel der.
Ta tiden du trenger, jeg kan vente.
Bare du kan åpne døren.
Du er sterkere enn du er klar over.
Du må hjelpe meg med å åpne alle dørene.
Midt i blinken.
Ikke glem det Skilpadden Bert sa til dere...
for vi må kanskje gjøre det samme.
Det er det alt handler om, venner.
Dukk og dekk dere til.
Dette er en film fra Sivilforsvaret.
Produsert i samarbeid med den føderale...
Elise?
Avvent den ultimate...
Elise.
Audrey?
Audrey!
Nei, Audrey.
Nei.
Nei, Audrey!
Jeg er lei for det.
Nei!
GI MEG NØKKELEN?
God morgen.
Drømmene kommer tilbake, Warren.
De vil bare ikke forsvinne.
Hva sier du til frokost på senga?
Jeg tenkte meg det.
- Vi holder begge på å bli gamle, Warren. - Jeg har studert opptakene...
fra kirkekjelleren. Det er noe vi ikke har sett. Det er bevegelse i bildet.
- Se. - Det er en lodott.
Lo går ikke over rommet.
Se...
grunnen til at jeg var oppe hele kvelden.
Lysene.
Akkurat, venner, de er stemmeaktivert.
Trenger ikke lete mer etter brytere i mørket.
Og strekke fingrene mens du skrur dem på.
Det var et stort problem før.
Slit i sarkasmens mørke, min venn.
Jeg foretrekker å arbeide...
i lysene.
Lysene?
Lysene!
Dårlig akustikk.
Naturlig lys er bedre for miljøet uansett. Voilà.
Det er kjempefint at dere er her inne...
men ikke prøv å reparere noe som ikke er ødelagt.
Spectral Sightings.
Ja, det er hun.
Elise.
- Dette er Elise. - Hei. Jeg heter Ted Garza.
Hyggelig å møte deg, Mr. Garza.
Jeg har problemer.
Det skjer ting i huset mitt...
og de sier at du kjenner til dette.
Jeg kjenner til noen ting.
Jeg lurte på om du kunne ta en kikk.
Jeg trenger hjelp.
Hvor bor du?
414 Appletree Road...
Five Keys i New Mexico.
Mr. Garza...
jeg skulle ønske jeg kunne hjelpe, men jeg kan ikke.
Beklager.
Tusen takk for at du tenkte på meg.
Beklager at jeg vekket dere.
Mannen som ringte om en jobb i dag...
sa at han bor i huset der jeg vokste opp.
Jeg kaller det et hus, for det var ikke noe hjem.
Jeg har ikke minner fra det stedet, men arr.
Gaven jeg har som dere gutter har slik ærefrykt for...
prøvde faren min å slå ut av meg.
Og moren min...
ble drept i det huset.
Hun ble drept av noe jeg førte inn i denne verden.
Denne demonen vil bruke evnene mine...
og den vil skade de jeg er glad i for å få tak i meg.
Derfor vil jeg aldri gå inn i Bortenfor, slik jeg gjorde for Quinn.
Jeg har brukt livet på å kjempe mot slike ting...
fordi jeg aldri kan glemme min mors ansiktsuttrykk da hun døde.
Så...
jeg må hjelpe denne mannen...
for jeg vet hva han kjemper mot.
Vi pakker bilen i kveld og starter tidlig i morgen.
Nei, ikke denne gangen.
Dette må jeg gjøre...
alene.
Vi må bli med deg nå. Denne kostet 700 spenn.
Pluss 200 for logomalingen.
VELKOMMEN TIL NEW MEXICO
Velkommen til FIVE KEYS Vi åpner Hjertet ditt
Før vi går inn...
har jeg tatt med klær til dere gutter.
Noen av dem tilhørte Jack, og de er svært viktige for meg.
Jeg kan nok gjette hvem du er.
- Trengs ikke. Jeg heter Elise. - Hei.
Og dette er Specs og Tucker, medhjelperne mine.
Hun ser ånder, vi er hjelpende ånder.
Hva sa du?
Hun ser ånder, vi er hjelpende ånder.
- Jeg skjønner ikke. - Ikke tenk på det.
Vil dere komme inn? Kom igjen.
Jeg skal invitere dere inn. Kom igjen.
Hallo.
Aggresjon.
Og historien gjentar seg alltid, mine venner.
Spøkelsene fra deres fortid blir snart vår nåtid...
hvis vi ikke konfronterer dem.
Du har fremdeles mye av de gamle greiene våre.
Alt var her.
Ganske bra greier.
Jeg så ingen grunn til å kaste det.
Det fins historier...
om familien din.
Jeg hørte aldri på dem da de sa at...
jeg ikke burde bo her.
Jeg så bare et lite hus.
Jeg sa: "Faen ta historiene" og kjøpte det.
Nå tror jeg på historiene.
Får du inn noe?
Det er så mange ånder her at det er vanskelig å skille gode fra onde.
Mange døde i det fengselet.
- Nå begynte hendelsene? - Like etter at jeg flyttet inn.
Først var det...
små ting.
Og så...
Du har fått en gave.
Du er spesiell. Dette blir mellom oss fra nå av.
Nei!
Nei.
Går det bra?
Ja, det går bra.
Hvor opplever du dette hovedsakelig?
For det meste i ett rom.
BIBELEN
Det er avlåst. Jeg har ikke åpnet døren på tre måneder.
Jeg tar den.
Vil dere hjelpe?
Det er bra.
Litt til.
Beklager.
Jeg kan ikke gå inn.
Da det først begynte...
hørte jeg noe som bare gikk fram og tilbake.
Noen snakket med seg selv.
Du tror du blir gal og så...
hører du det faktisk...
og du vet du ikke gjør det.
Til slutt gikk jeg en dag inn og...
skrek til det.
"Hold opp.
"Vær så snill."
Jeg brukte alle sparepengene mine på dette stedet.
Dere må hjelpe meg.
Det er det vi gjør.
Kameraet er for at vi kan se det hun ser, fra bilen.
Vi kaller den "Bobilspøkelset".
Jeg tror jeg går dit nå.
Skal du virkelig være her alene?
Min tilstedeværelse...
har en tendens til å trekke åndene ut av sine mørke små hjørner.
Ta denne.
Takk.
God natt.
Hører du oss, Elise?
Ja. Prøv å ikke drukne de andre stemmene.
Vi skjønner, vi skal holde kjeft.
Vær så god.
- Hva er dette? - Lys.
Takk.
Jeg trodde du var borte for alltid.
Moren min kjøpte den til broren min, og han mistet den...
da han var seks.
Trygg nå.
Stans.
- Hva? - Gå tilbake, til venstre.
Hva?
Ingenting. Jeg syntes jeg så noen føtter.
Føtter?
Elise, det er noen rett foran deg.
Det ser ut som en kvinne.
Jeg ser ingenting.
Vær forsiktig.
Jeg ser ikke det du ser.
Du vil berøre den.
Vær forsiktig.
Hjelp henne.
INTET SIGNAL
Elise?
Hva skjedde?
Den tok fløyten.
Hva gjorde du der inne?
Jeg trodde du skulle bli på soverommet.
Noe førte meg ned dit.
Ånden til en kvinne.
Jeg vet ikke hvorfor hun sa: "Hjelp henne"...
men jeg har sett det spøkelset før...
i dette huset.
Da jeg var 16.
Hørte du det?
Hva da?
Det er noen på vaskerommet.
- Nei, det er det ikke. - Jeg hørte det.
Jeg skal se etter.
Nei. La være, Elise.
Hallo.
Jeg bor her sammen med broren min Christian. Hva heter du?
Hold opp. Du finner på det.
Kom og møt broren min. Han tror ikke at du er her.
Christian!
Hva driver du med?
Det er noen på vaskerommet.
Nei, det er det ikke.
Du gjør det igjen.
Du kan ikke straffe meg for dette. Jeg ba aldri om det.
Er det noe...
du har gjort hele livet, Elise...
er det å be om det.
Du får ikke skade meg mer.
Vær så snill!
Elise!
Ikke dra!
La henne være. La henne være.
Hun må lære at ingen andre kan bli glad i en som henne.
Jeg har ikke vært her siden.
Jeg tror det er alt for i kveld.
Vi fortsetter i morgen.
Christian og jeg kom ofte hit som barn.
Ser jeg bra ut?
Ja, selvsagt.
Greit.
Unnskyld. Dere ligner slik på noen jeg kjenner veldig godt.
Sier du det?
Jeg heter Elise.
- Melissa. - Imogen.
- Og dere er søstre. - Ja.
Tucker.
Specs.
Jeg heter Specs, eller Steven. Velg selv.
Hun ser ånder, og vi er hjelpende ånder.
Unnskyld?
Glem det.
Er dere her på besøk?
Det er vanskelig å snakke om. Det er hemmelig.
Det er en poltergeist-plage hos Ted Garza.
Kjenner dere ham? Han bor nede i veien til venstre.
Spøkelser og skrømt.
Han prøver å si at vi er spøkelsesjegere.
Som politifolk, men vi arresterer ikke mennesker.
Jeg er også ofte morsom.
- Ok. - Jeg kan også være morsom.
- Det holder, gutter. - Å ja?
Jeg bodde her i byen for lenge siden.
Bra for deg. Du kom deg vekk.
Jeg dummer meg ut. Vi dummer oss...
Nei da. Det er hyggelig å møte dere.
- Hvordan går det, Ernie? - Herover, pappa.
- Varmt nok for deg? - Ja visst.
Hallo, Christian.
Har jeg eldet så mye?
Skal dere ikke si noe?
Jeg har ingenting å si til deg.
- La oss gå, jenter. - Vi kom nettopp hit.
Hør på meg.
Jeg er fortsatt søsteren din.
Det velger jeg å ikke la bety noe.
Vær så snill. Hør på meg. Jeg ante ikke hvordan dette ville gå.
- Jeg trodde du kunne se framtiden. - Er dette søsteren din?
- Nei. Kom igjen. - Jo. Jeg er søsteren hans.
Hør. Da vi var barn...
skremte du meg.
Du skremte vettet av meg...
med historier om et monster bak en rød dør.
Og så åpnet du døren og dro. Du dro fra meg.
Du overlot meg til et virkelig monster, faren vår.
Jeg ønsker deg ikke noe vondt, men hold deg unna oss, Elise.
Hold deg unna.
Christian.
Det var dumt av meg å komme tilbake hit.
Nei. Du hjelper folk.
Elise.
Jeg er lei for det.
Han kan være urimelig av og til.
Det er helt forståelig med tanke på oppveksten hans.
Han har aldri fortalt oss noe om barndommen sin.
Jeg har aldri sett et bilde.
Han har aldri fortalt oss om deg.
Jeg dro fra ham, og det burde jeg ikke.
Han er en veldig god far.
Jeg er svært glad i ham.
Du aner ikke hvor glad jeg blir av det, vennen.
- Tucker. - Del med meg. Ja?
Har du stillbildene vi skrev ut?
- Ja. - Flott.
- De blir spist av hunnen, og det er... - Tucker.
- Jeg trenger deg. - Ja.
Kom igjen.
Vær så god.
Gi dette til faren deres...
si at det ble tatt på det gamle soverommet vårt i går.
Han blir nok veldig overrasket over å se det.
Jeg er så glad for å møte deg.
Ok.
Tester én, to.
Hører dere meg, karer?
Nei.
Jeg merket dette i går kveld, men kunne ikke plassere det.
Så minnet Christian meg på at da jeg var barn...
så jeg en rød dør.
Vesenet som drepte moren min, kom gjennom den.
Jeg skjønner ikke. En rød dør er en rød dør. Alle ser den.
Nei, det er ingen konkret dør, men en metafysisk.
Husker du da jeg gikk inn i Bortenfor for å finne Quinn Brenner?
Jeg støtte på en rød dør.
Jeg gikk gjennom den...
og den førte meg lenger inn i Bortenfor.
Finner jeg ut hva den betyr...
kan jeg stanse det som hjemsøker dette huset.
Denne kan hjelpe.
Jeg snakket med deg i går kveld.
Er du der? Hører du meg?
Du tok noe fra meg.
Hvorfor det?
Hvorfor sa du: "Hjelp henne"? Hjelp hvem?
Denne veien.
Er det deg?
Blås én gang for ja, to ganger for nei.
Er du kvinnen jeg så i går kveld?
Er det et vesen i dette huset...
som prøver å skade Ted Garza?
Er du det vesenet?
Prøver du å vise meg noe?
Er det du ønsker å vise meg, bak denne veggen?
Nøkler.
Rolig, kompis.
På.
Vent. På.
Vent.
Takk.
Hva vil du vise meg?
Hjelp henne!
Hjelp meg.
Det er ikke noe spøkelse.
Herregud.
Jeg skal bryte lenken.
Nei, det skal du ikke.
Gå.
Vekk fra henne!
Jeg ba deg: "Hjelp meg med å bli kvitt spøkelset.
"Hjelp meg med å bli kvitt det!
Hjelp meg!
Hvorfor måtte du komme ned hit?
- Hvorfor? - Spøkelset førte oss ned hit.
Han er i hodet mitt.
Er det vennen din?
Det er vennen din.
Er du der, Specs?
Specs!
Hva for noe?
Hun heter Mara Jennings.
Hun er en sykepleier fra en by omkring 16 km herfra.
Hun har vært savnet i omtrent fire måneder.
Se deg for.
- Blir dere i nærheten de neste dagene? - Vi blir her.
Dere må alle avlegge forklaringer.
I denne verden er mange demoner høyst levende...
og du stanset én av dem.
Takk, Elise.
POLITISPERRING
Dette er sinnssykt, pappa.
Jeg må gjøre dette.
Jeg må finne den.
Det er en liten sølvfløyte.
Jeg driver med ånder.
Og ånder kan få folk til å gjøre ondt i virkeligheten.
Noen av dem ber meg om hjelp
For deg er det rart. For meg er det en vanlig jobb.
Men dette var annerledes.
Spøkelseshuset var huset mitt.
Det er ikke her.
Jeg skal se til ham.
Hvorfor skulle Garza invitere deg...
siden det var fare for at du kunne oppdage Mara?
Hjemsøkingene kan være forferdelige.
Kanskje frykten for det hinsidige...
overvant frykten for å bli tatt.
Eller kanskje han ville bli tatt.
Hva er det?
Beklager.
Jeg ser syner.
Sikkert på grunn av sjokket.
- Trenger du meg mer? - Nei.
Takk.
Melissa?
Pappa?
Her nede, vennen. Jeg fant fløyten.
Pappa?
- Hva gjør du her? - Du finner henne vel ikke.
Hva skjedde med henne? Hvor er hun?
- Vi har lett overalt. - Ikke overalt.
Herregud, nei.
Imogen, ring en ambulanse. Nå!
Hvordan visste du hvor hun var?
Hva skjedde med henne?
Det er noe ondt i det huset... og jeg slapp det inn i denne verden.
Det fikk nok Ted Garza til å gjøre det han gjorde.
Nå har det tatt din søsters ånd, og jeg skal finne det...
og gjøre slutt på det i kveld.
Jeg ser også ting.
Da jeg var lita jente...
sovnet jeg og svevde ut av soverommet mitt...
helt til huset til den eldre naboen vår.
Hun sa hun skulle dra til en annen verden.
Pappa sa at hun hadde dødd natten før.
Jeg sa at jeg alt visste det.
- Han var ikke glad for å høre det. - La oss gå, Imogen.
Kom, vennen.
Nei, jeg blir her.
Bare stol på meg.
Gutter, la oss ta tingene våre og...
gå inn i huset og begynne.
Faen i...
Jeg skal fange oppmerksomheten til alle åndene i huset.
Jeg trenger ting som var viktige for Garza.
Gå ovenpå, Specs.
Der er det en bibel han holdt svært av.
Det var en rød kong Jakob-versjon, og du må finne den.
- Ta med deg Imogen. - Ok.
- Og slipp henne ikke av syne. - Det skal jeg ikke.
Tucker og jeg går ned til tilfluktsrommet.
Jeg får dødsrommet, han får bibelleir...
med den vakreste jenta i verden? Udemokratisk.
Jeg tror at bare du klarer å være med meg ned.
Ikke vær nedlatende.
Hvorfor har dere på slike klær?
Det var Elises idé. Hun valgte klærne.
Den vanlige stilen min er mer uformell.
Det er litt rart.
- Hva? - Jøye meg.
REISEN INN I DET HINSIDIGE
Dette er et årgangsblad. Det er verdt mye.
Jeg mener det. Vi må finne denne greien.
Så sannelig. Man må ha hobbyer.
- Så sannelig. - Man kan ikke bare jobbe.
Man må ha det gøy, gå på date.
Man må gjøre slikt.
Det er noe her.
Jeg føler det.
Hun vil jeg skal ha den.
Det burde gjøre susen.
- Gå til siden. - Ja vel.
På tide å legge seg.
Jeg gjenkjenner denne kjolen.
- Dette vil få deg til å sove. - Jeg vil ikke drikke mer.
La meg gå.
Slik.
La meg gå. Jeg lover å ikke si det til noen.
La meg gå.
Hørte du det?
Hva da?
Broren min tror ikke at du er her.
Christian.
Det er noen på vaskerommet.
Det er ingen her.
Du kan ikke straffe meg for dette. Jeg ønsket det aldri.
Far vel, Anna.
Hun var ikke død.
Faren min gjorde nøyaktig det samme som Garza.
Kvinnen jeg så her i huset for mange år siden...
levde.
Jeg kunne ha hjulpet henne.
Jeg lot ham drepe henne.
Ta av denne greia.
Ok.
Det var min feil at hun døde.
Før jeg befrir henne fra hvor han enn plasserte henne...
er hun fanget i mørket...
fortapt.
Jeg går inn.
Gå tilbake.
Kom igjen.
Det går bra.
Jeg er lei for det, Anna.
Jeg sviktet deg.
Herregud.
Vent. Hvor skal du?
Elise.
Du var ikke den eneste, Anna.
- Audrey! - Elise?
Audrey.
Audrey!
Elise.
Hvor er jeg?
På et spesielt sted...
dit åndene drar.
Hvem er du?
Jeg er...
en venn.
Jeg vil ikke være her.
Jeg vil ikke dra dit åndene drar.
Elise.
Uansett hva faren din sier...
må du fortsette med det du driver med.
Vær aldri redd for evnen din.
Pappa mener det ikke når han kjefter på meg.
Han er redd for mannen med nøklene.
Han kontrollerer alt.
Han åpner alle dørene.
Åpner han alle de røde dørene?
Ja.
Mannen med nøklene sa at jeg er sterkere enn jeg tror.
Han sier at jeg skal hjelpe ham med å åpne alle dører.
At han vil gjøre alt som skal til for å ta meg.
Han står like bak deg.
Nei!
Dra herfra!
Elise, våkne.
Elise!
Specs!
Jeg trenger hjelp!
- Her. Forsiktig med hodet hennes. - Kom igjen.
- Hun er på den andre siden. - Noen må hjelpe henne.
Hvem skal gjøre det? Ikke jeg. Kan du?
- Jeg sa ikke... - Jeg kan.
Jeg kan hjelpe henne.
Jeg har aldri hypnotisert noen før.
Jeg har aldri blitt hypnotisert.
Da vet du ikke hva jeg gjør galt.
Ok.
Øvelsen er litt... Jeg skal...
Jeg setter fingeren min der.
E.T.
Imogen.
Ganske kult. Bare se her.
Konsentrer deg om den og bare slapp av.
Tenk deg at kroppen din er laget av vann og du er i havet.
- Det er bare tull. - Hva for noe?
Hun er laget av vann og er i havet.
Derfor er hun havet.
Vil du gjøre dette?
- Takk. - Jeg blir her.
- Ikke rør hypnoseobjektet. - Nei da.
Flytt deg.
Lukk øynene.
Hør på tikkingen.
Konsentrer deg om den.
Jeg skal telle ned fra fem.
Når jeg når én, vil du være hypnotisert.
Fem...
fire...
tre...
to...
én.
Nikk hvis du hører meg.
Åpne øynene når jeg sier "nå"...
og du er på den andre siden.
Nå.
Jeg skal hjelpe deg.
Rød dør.
Det er den røde døren Elise snakket om.
Dette er riktig sted.
Jeg kan ikke gå inn dit. Finner han meg, vil han...
ta meg igjen.
Stol på meg, du finner det du leter etter der inne.
Det stemmer.
Elise?
Tenker du av og til på dem som sendes til den elektriske stolen?
- Noen ganger. - Lurer du på hvor de havner?
Din tur nå.
Gjentar seg alltid, mine venner.
Spøkelsene fra deres fortid blir snart vår nåtid...
hvis vi ikke konfronterer dem direkte.
Du har bedt om det hele livet, Elise.
Nei, pappa!
De er overalt i dette huset.
Overalt.
Hun må lære at ingen andre kan bli glad i en som henne
Hold opp, pappa.
Nei, pappa, vær så snill.
Nei, pappa!
Noen er redde for spesielle mennesker. Faren din er én av dem.
Du får ikke skade meg mer.
Så du et spøkelse?
Du trenger bare si "nei".
Du kan ikke straffe meg for dette. Jeg ba aldri om det.
Du drepte moren din.
Elise.
Elise!
Han er i hodet mitt.
Faren min gjorde nøyaktig det samme som Garza.
Faren min var dukken din.
Jeg skal ikke fore deg med hat lenger, demon.
Du skal få sulte.
Elise!
Nei!
La henne være! Ta meg om du vil ta noen!
Slipp dem fri.
Ser du?
Vennen?
Sykepleier, kom hit!
Melissa!
Én, to, tre, fire.
Jeg er lei for det.
Nei!
Elise!
Ligg unna datteren min.
Nei, nei.
Elise!
Hun er skadet.
Vend tilbake til kroppen din.
Vennen.
Pappa.
Elise reddet meg.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Jeg vet det alt, vennen min.
Fortsett å hjelpe folk.
Dra hjem.
Imogen, våkne.
- Går det bra? - Ja, det tror jeg.
Dere blir ikke kvitt meg så lett. Sykehuset.
- Hei, vennen. - Hei.
Det går bra med meg.
Herregud.
Hei.
Denne er visst din.
Du hadde rett, Christian. Jeg er forbannet.
Demoner følger etter meg.
Men jeg vil ikke gi dem det de ønsker et sekund lenger.
De livnærer seg på frykt og smerte.
Det er jeg som har næret dem...
ved å stenge deg ute alle disse årene.
Tilgir du meg?
Jeg skulle aldri ha dratt fra deg.
Takk.
Ja.
Melissa, skal du spise den?
Bare ta den.
Jeg har alltid trodd at jeg var redd for å dø...
men nå skjønner jeg at jeg ikke var det.
Jeg var redd for å dø før jeg fikk en ordentlig familie igjen.
Nå har jeg det.
Faen i...
- Jeg sa du ikke skulle parkere der. - Hør på kompisen din.
Får han jenta og jeg parkeringsboten?
Jeg vil sitte ved siden av føreren.
Vi må komme tilbake og betale billetten.
Dalton.
Dette var en forferdelig dag. Jeg er redd ingenting vil forandres.
Det vil det. Jeg lover.
Bare ta tiden til hjelp.
Dalton.
INNKOMMENDE ANROP
Hallo.
Beklager at jeg ringer så sent.
Jeg heter Lorraine. Du hjalp familien min for lenge siden...
da sønnen min var en gutt.
Og nå skjer dem samme med barnebarnet mitt.
Dalton.
Hvordan visst du navnet hans?
Det er jobben min.
Si til Josh at jeg er der i morgen tidlig.
Takk.
- God natt. - God natt.
Undertekst oversatt av: Jon Ivar Sæterbø