מספר הנשים השחורות"
שנאנסו על ידי גברים לבנים" .בארה"ב הוא עצום
מחשש לחייהן, רק קומץ אמיצות" .השמיעו את קולן
רק בתקשורת השחורה" ,'וב'סרטי גזע
סרטים של יוצרים" ,שחורים בעיקר
עם שחקנים שחורים" ,המיועדים לקהל שחור
יכולנו ללמוד" .על הפשעים האכזריים האלה
'אנחנו נשתמש ב'סרטי גזע" נדירים, בצילומי ארכיון
ובצילומים ביתיים כדי לספר" ".את סיפורה של ריסי טיילור
"האונס של ריסי טיילור"
הובא וסונכרן ע"י יוני
היא ודאי לבשה שמלה יפה .כי היא חזרה מהכנסייה
,אחרי מה שהם עשו לה .לא מגיע להם לחיות
,ריסי אהבה ללכת לכנסייה .היא עשתה את זה בכל הזדמנות
.פאני נהגה כמוה
,בנה של פאני, וס ,לא נהג ללכת לכנסייה
אבל הוא הצטרף אליה .כדי להגן עליה
הם נאלצו ללכת שלושה ק"מ בערך .באותו הלילה
צילומי כנסייה בשנות ה-40 של זורה ניל הרטסון .בכנסיית הקדושה נערך טקס תחייה
,הם שרו הרבה והתפללו .ולאחר זמן מה, המטיף נשא דרשה
התנאים היו קשים כי לא היו מזגנים או מאווררים
,בכנסייה באותה התקופה ,הם פתחו את החלונות
.והכנסייה הייתה צפופה
,לא היו כיסאות לכולם .חלק מהאנשים נאלצו לעמוד
באי הכנסייה הזאת .אהבו לקום ולרקוד
רוברט קורביט אחיה של ריסי טיילור אני לא יודע אם ריסי רקדה .באותו הלילה
.ריסי אהבה ללכת לכנסייה
,היא הייתה אדוקה יותר מאיתנו .אחיה ואחיותיה
.היא הייתה אדוקה יותר
...אבל
אלמה דניאלס - - אחותה של ריסי טיילור
,בלילה שבו זה קרה לה
,היא הייתה בכנסיית קדושה
.כנסייה מקודשת .משם היא חזרה
אמרו שהיא הייתה זונה ,באותה התקופה
,'ולכן הם בחרו בה וכו .אבל זה לא נכון
.אחותי הייתה נוצרייה אדוקה
,היא הייתה נשואה ...הייתה לה תינוקת
אבל הטענות שלהם .לגביה אינן נכונות
- ריסי טיילור ובתה ג'ויס -
- אביוויל, אלבמה, 1944 -
.זה היה ערב חמים
,התאריך היה שלושה בספטמבר
ועדיין חם באלבמה .בתקופה הזאת
,הם הלכו ברגל באותו הלילה .והרחובות לא היו מוארים
,הסתובבו שם שועלים חולי כלבת .ולכן וס אחז במקל
תקיפה של אדם .הייתה נדירה מאוד כאן באביוויל
הנערים שחטפו אותה באותו הלילה
,הקיפו את הכנסייה כמה פעמים ובשמונה בערב בערך
...הם החליטו ללכת ל
הם טעו והלכו לביתן .של האחיות רוז וסאם ג'ורדין
...הם תכננו ל .היו להן שתי בנות
.הבנות היו בנות 17 ו-18
,לכל אחת מהן הייתה בת .לסאם ולרוז
,הם תכננו לחטוף את הילדות
אבל הם תקפו את המשפחה הלא נכונה
כי סאם ורוז היו נשים קשוחות מאוד
.שלא כדאי להתעסק איתן .הן הבריחו את הנערים האלה
הם המשיכו להסתובב, וידעו .מתי תסתיים התפילה בכנסייה
הם לא הטרידו את המתפללים ...עד שהיו במרחק
.קילומטר מהעיר בערך
הם חלפו ,על פני ריסי, פאני ווס
,חזרו על עקבותיהם .חלפו על פניהם שוב וחזרו שוב
בסופו של דבר .הם עצרו מאחוריהם
ברגע זה יצא הרברט לאבט .מהמכונית עם רובה
,היא מיד החלה לברוח .ברגע שהיא ראתה את הרובה
,הם צעקו לה להיכנס למכונית .והיא ברחה
היא התרחקה רק מעט .כי הייתה שם גדר גבוהה
לו היא הייתה מסוגלת ,לעבור את הגדר
,היא הייתה בורחת ליער .אבל היא לא הצליחה
.פאני אמרה לה לא לברוח
,היא אמרה לה, אל תברחי .הם עלולים לירות בך
היא נכנסה איתם למכונית .ואמרה שהם כיסו את עיניה
.הם לקחו אותה משם
.וס פחד מהרובה
...אני לא חושב שהוא
הוא לא יכול היה להגן עליהן ,מפני שבעה נערים
.הם היו שבעה
,וס ציית לפאני
נתן להם לעשות מה שהם רוצים .בתקווה שהם ימשיכו בדרכם
הם נטפלו אל ריסי כי היא .הייתה יפה מאוד בגיל 24
הוא ניסה לשכנע אותי .לא ללכת לכנסייה באותו הערב
- קולה של ריסי טיילור -
.כי הייתה לי תינוקת
אני חושבת שהיא הייתה .בת תשעה חודשים
אבל כל כך רציתי .ללכת לכנסייה
הוא אמר שאני יכולה ללכת .ושהוא ישמור על התינוקת
ראיתי את המכונית ,עוצרת מאחוריי
היו בה נערים לבנים .והיה להם רובה
הם אמרו לי ,שהם יירו בי אם אברח
.אם לא אעמוד במקומי .התחננתי בפניהם שיניחו לי
.אל תירו בי
אני צריכה ללכת הביתה .לתינוקת שלי
.אני זוכרת את זה היטב
הם לא אמרו .מה הם עומדים לעשות לי
הם הכניסו אותי למכונית .וכיסו לי את העיניים
הם קשרו אותן כדי שלא אראה לאן הם נוסעים
.ואיימו שיהרגו אותי
,הם לבשו חולצות לבנות .אני זוכרת את זה
.את החולצות הלבנות שלהם
אחד מהם היה הבן .של לורנס לי
הם לא ניסו לעשות לי שום דבר .בתוך המכונית
הם הכריחו אותי לצאת מהמכונית
כי הם רצו להשכיב אותי .ולאנוס אותי
בכיתי באותו הלילה .וניסיתי להיחלץ מהם
.הם לא שחררו אותי
אני חייבת לספר את האמת .על מה שהם עשו לי
.אמי חלתה כשהייתי תינוק
היא מתה .כשהייתי בן 13 חודשים
,זה מוזר ,אתם יכולים לשאול את ריסי
,היא קראה לריסי למיטה ,אמרה שהיא עומדת למות
.וביקשה שהיא תטפל בתינוק שלה .אני הייתי התינוק שלה
.מאז ריסי טיפלה בי
החיים במשפחה היו קשים .כי איבדנו את אמנו
,בכיתי הרבה בגלל זה .כי לא הייתה לי אימא
.אבל אחותי טיפלה בנו
היא שמרה עלינו .ווידאה שיש לנו אוכל
ריסי החזיקה כל הזמן .את רוברט על הידיים
.הוא כמעט שבר לה את הגב
.הוא תמיד היה בחיקה
,ישנתי במיטתי
,ופאני דניאל ,אחרי שחטפו את ריסי
.באה אלינו ממקום התקרית
היא עצרה קודם כול ,בתחנת המשטרה וסיפרה להם
.ואז באה אלינו וסיפרה לנו
,כולנו התעוררנו ,אבי התלבש
ואני ואחותי אלמה .עמדנו על המרפסת כל הלילה
שנינו בכינו כי שמענו שלבחור היה רובה
.וידענו שהם יהרגו אותה
אבא שלי הושיט יד .לרובה שהיה על הקיר
הוא לקח את הרובה .ויצא מהבית יחף
לא היו לו נעליים .והוא לא היה לבוש
הוא פשוט התהלך ברחוב .הלוך ושוב
הוא עשה את זה .עד שהיא חזרה
בני קורביט - - אביה של ריסי טיילור
אני ואחי הקטן עמדנו .על המרפסת ופשוט בכינו
...חשבנו שהם
.יהרגו אותה
אחרי שהם סיימו ,את מעלליהם
הם החזירו אותה לפאתי העיירה .שלנו והוציאו אותה מהרכב
אבא שלי התהלך בעיירה .וחיפש אותה
הוא הלך לשני שבילים ,מועדים לפורענות
ולא הפסיק ללכת עד שהחולצה שלו התמלאה זיעה
כי הוא לא ידע .לאן הם לקחו אותה
הוא ראה צל של אדם במרחק ארבעה רחובות מהבית
.וגילה שריסי חזרה
.היא רצה אליו וחיבקה אותו
.היא נאחזה בו זמן מה
זמן קצר לאחר מכן .הגיע לואי קורביט השוטר
ריסי עבדה אצל לואי קורביט .כי הוא היה שכן שלה
.הוא היה השריף
הוא חיפש אותה, אבל אני .לא בטוח שהוא חיפש הרבה
,הוא נתקל ברחוב בריסי ובאבי ,אסף אותם
הכניס אותם למכוניתו ,והביא אותם לתרי פוינט
.מול הבית שלנו
,ריסי הבטיחה לאנסים
אם הם לא יהרגו אותה ,וייתנו לה לחזור הביתה לבתה
.היא לא תספר לאיש
,ברגע שהיא חזרה .היא סיפרה כל מה שיכלה לספר
.הכול
,היא תיארה את המכונית
ולואי קורביט ,ידע של מי המכונית הזאת
.של הוגו וילסון .הייתה לו שברולט ירוקה
הוא גר בסך הכול במרחק ,שני מגרשי פוטבול מהבית שלנו
ביתו של הוגו וילסון ,ממש מעבר לרחוב .הוא יכול היה לצעוק אליו
בינתיים אני ואחותי אלמה עמדנו על המרפסת
.ושמענו את כל מה שנאמר
,הביאו לשם את הוגו וביקשו מריסי להסתכל עליו
.ולומר אם הוא אחד האנסים
.ריסי ענתה שכן
הוא אמר שהיא משקרת .ושהוא לא ראה אותה מעולם
אבל זו טעות כי ריסי חלפה .על פני ביתו כל הזמן
.ריסי גרה קרוב אליו
.הוא הכיר אותה ואת בעלה
וילי גאי טיילור בעלה של ריסי .וילי גאי בא אל ריסי וחיבק אותה
,היא לא דיברה הרבה .בעיקר בכתה
הנערים האלה חשבו שהם יכולים .לעשות את זה ולחמוק מעונש
הם באמת חשבו .שהם יכולים
הם ידעו .שלא יקרה להם דבר
...מה שהם עשו לה
לאחותי לא נולדו ילדים נוספים .אחרי האונס
.היא לא נכנסה להיריון יותר
,הם לא רק שכבו איתה .הם הטילו בה מום
.הם שיחקו בגופה
כל כך הרבה אנשים חמקו מעונש כי חשבו באותה התקופה
שגופה של אישה שחורה .לא שייך לה
לגברים לבנים .הייתה גישה לנשים שחורות
הם יכלו .להשיג אותן בכוח
אבותיהם וסביהם .לימדו אותם את זה
היחס לנשים שחורות .לא השתנה מימי העבדות
אני לא חושב שהאונס של ריסי היה יוצא דופן
,כי, דבר ראשון .הם לא ראו בשחורים בני אדם
.זה דבר ראשון
.זה נשאר מימי העבדות
ג'יימס ג'ונסון הבן אחיינה של ריסי טיילור ומחנך .היינו חיות בעיניהם, קופים
הם חשבו ,שאנחנו לא בני אדם
והגישה הזאת ...נמשכה מימי העבדות עד
,אפילו עד היום
כי יש גברים לבנים
שעדיין חושבים ,שאנחנו לא בני אדם
...שאנחנו חיות, ולכן
,אתה יכול להרוג כלב .אין הבדל
הכוח לאנוס נשים שחורות מתי שהם רוצים
.נתן להם שליטה
,שמעתי שאפילו במטעים נערים לבנים צעירים
נהגו לבוא למגורי העבדים בגיל מסוים
.ואנסו נשים שחורות הם בחרו אישה כדי לשכב איתה
ואפילו כדי להביא איתה .ילדים לעולם במקרה הצורך
,זה היה נפוץ כאן בדרום
אם במטעים .או בחוות הכותנה
.זה קרה לעתים קרובות
הפחדה הייתה אחת השיטות שלהם ,לשלוט בגברים השחורים
וכך הייתה להם גישה .לנשים שחורות
אם גבר שחור חלם אפילו ,על אישה לבנה
,אסור היה לו לדבר על זה
אבל גברים לבנים ,יכלו לבוא לבית שלך
,לעצור לידו ולצפור
,ואשתך הייתה יוצאת אליו ,נוסעת איתו
וחוזרת שעה או שעתיים .לאחר מכן
הגברים השחורים ,ידעו מה קרה שם
אבל הם עשו את זה .כדי לשרוד
.זו הייתה גישה נפוצה בדרום
היו בעלי עבדים שחשבו
שהם יכולים לעשות מה שהם רוצים
לארי סמית - - היסטוריון מאלבמה
בשפחות השחורות .מכיוון שהן היו בבעלותם
אני בטוח שהיו מקרים
,של רומן בהסכמה
אבל באותם ימים ,הייתה אמרה ישנה באזורנו
לכל גבר לבן הייתה אישה אחרת ,בכל צומת דרכים
.לבנה ושחורה
אבי התהלך הלוך ושוב ,כי הוא כעס עליהם כל כך
.על מה שהם עשו לה
.הוא התהלך הלוך ושוב
אני ורוברט
.התהלכנו הלוך ושוב מאחוריו
.אני לא יודע אם כאב לה
...זה היה
אחרי שהיא ...הוחזקה אצלם במשך
,ארבע או חמש שעות
.ביער
.שבעה גברים בלילה אחד
הם אמרו שהם רוצים שהיא תתנהג .כאילו היא במיטה עם בעלה
,היא הכירה את הוגו וילסון
את בילי האוורטון
,ואת לותר לי
אבל אני לא בטוח .שהיא הכירה את האחרים
,ניסו למצוא את שאר הנערים
,אבל הם לא הביאו אותם .רק את הוגו
אותם הנערים הסתובבו .בכיכר העיר ליד הבנק הישן
הם נהגו לשבת .על מדרגות הבנק
,אם עברתם שם בלילה .הם ישבו שם
,למיטב הבנתי
שניים או שלושה מהם חזרו .למדרגות האלה בליל האונס
אני לא חושב שהטרידו אותם .עד הבוקר שאחרי
,ריסי ובעלה ישנו בבית שלנו .וחזרו הביתה ביום שני
באותו יום השליכו לביתם .בקבוק תבערה
,המרפסת הקדמית התלקחה
אבל בעלה של ריסי .הצליח לכבות את האש
.למחרת הם עברו לגור איתנו
קיבלנו הרבה איומים .באותם ימים
מאחורי הבית שלנו ,היה עץ אזדרכת גבוה
וקרוב לצמרת שלו .הייתה התפצלות ענפים
אבא שלי נשאר בבית ,עד שידע שכולנו במיטה
ואז התגנב החוצה .וישן על העץ
הוא לא רצה שנדע .שהוא ישן על העץ
הוא החזיק רובה ,בעל קנה כפול
ישב על העץ בלילה .ושמר על הבית
ביום הוא נהג לשבת .על המרפסת הקדמית
שיחים הסתירו אותה ,מצד אחד של הבית
.והוא הניח מולו רובה
.הרובה תמיד היה לידו
הוא לא היה עושה שום דבר ,ברובה הזה
אבל הוא הרגיש שהוא חייב להישאר בחיים
.כדי להגן על משפחתו
,אחרת הוא היה עושה דבר נורא .אני יודע את זה
למעשה, הוא אמר לי .שהוא היה עושה את זה
.לואי קורביט היה השריף
הוא ניסה לשכנע את אבי .להכניס את הרובה הביתה
הוא אמר שאבי יסתבך בצרות .אם ינסה להרוג מישהו
.אבל אבא שלי לא הסכים ...הוא
,אבי נהג לומר לנו אל תפחדו
כי אף אחד לא יפגע בכם .כל עוד אני בחיים
.אף אחד לא יפגע בכם
צילום ביתי של משפחת קורביט הוא אהב את משפחתו .עד מוות
.הוא אהב אותה מאוד
אני מאמין שהוא לא ניסה לנקום באנסים
כי הוא הרגיש שהוא חייב להישאר בחיים
.כדי להגן עלינו
יום אחד יצאנו לדוג ,והוא אמר לי, אתה יודע
יכולתי להרוג חמישה .מהנערים האלה בלילה אחד
,שאלתי אילו נערים, והוא ענה .הנערים שאנסו את בתי
השריף לואי קורביט שם משפחתו של לואי קורביט .היה זהה לשלנו
קיבלנו את שם המשפחה שלנו ממשפחתו של לואי קורביט
,לאחר שחרור העבדים
כלומר, אבותיי היו .בבעלות המשפחה הזאת
,הוא בא לביתנו עם שחר ואמר .אל תאמר מילה
,הוא תמיד אמר את זה .אל תדברו עם אף אחד
,בכל פעם שהוא אמר את זה .סיפרנו כמה שיכולנו
אבי או מישהו אחר
יצר קשר עם נציג ההתאחדות הלאומית לקידום שחורים
,כאן באביוויל .וכך רוזה פארקס נכנסה לתמונה
ריסי טיילור אינה האישה השחורה הראשונה
שרוזה פארקס ביקרה .לאחר שנאנסה
זו העבודה שהיא עשתה
לפני החרם ,על האוטובוסים במונטגומרי
.היא הייתה חוקרת
כשנודע להתאחדות לקידום ,השחורים על המקרים האלה
.הם שלחו אותה
היא הייתה בביתנו ,לא יותר מרבע שעה
.ולואי קורביט הופיע
כולם הכירו את רוזה פארקס
כי כשהיא באה לראיין את ריסי ,בפעם הראשונה
השריף המקומי .הגיע לביתה של ריסי
הוא חלף על פניו ,כמה פעמים
ד"ר קריסטל פיימסטר חוקרת באוניברסיטת ייל ולבסוף נכנס פנימה בסערה .ואמר לה לצאת ממנו
הוא נכנס לביתנו ואמר לה
שעליה לעזוב את הבית .ואת העיר
היא עזבה, וחזרה .שבועיים לאחר מכן
.הפעם הוא נכנס בגסות
,הוא פרץ אל תוך הבית ,תפס את רוזה פארקס בזרועה
,משך אותה אל המרפסת .ולא נתן לה לרדת במדרגות
היו שלוש מדרגות .מהמרפסת לחצר
הוא משך אותה ,מהמרפסת אל החצר
ורוזה פארקס .נפלה על ברכיה בחצר
הוא אמר לה ,לצאת מהעיר
ושאם היא תחזור אליה, הוא יכניס .אותה לכלא לזמן ממושך
.היא הלכה
,רוזה הלכה .אבל לא פחדה ממנו
.היא חזרה
בביקור השני שלה, השריף בא שוב .וגרר אותה אל מחוץ לבית
.זה לא יוצא דופן
,מובן שרוזה ציפתה לזה ,אם שריף לבן נכנס לבית
הוא מרים עליה יד .בסופו של דבר
.זה גם מגלה לנו משהו עליה
העובדה שהשריף נאלץ לזרוק אותה מהבית מרמזת על כך
.שרוזה התנגדה לו
אפשר לקשר את זה לסירובה ,לוותר על המושב באוטובוס
,שהיא טוענת טענה כלשהי ,טענה גופנית
היכולת לבעלות ,על מרחב כלשהו
אם זה שולחן המטבח של ריסי
.או מושב אוטובוס
היא רוצה ומאמינה בכך .שיש לה זכות להיות במרחב הזה
,היא אומרת במעשיה
אתה לא תניח רגל .על צווארי
.עוד אחזור
אתה יכול ,לזרוק אותי מהמדרגות
אתה יכול לגרור אותי ,מהאוטובוס
.אבל לא אוותר על זכותי
לא אוותר על הזכויות .של ריסי
זה אחד הדברים ,שייחדו את רוזה
היא הייתה מוכנה .לסכן את חייה
כשנשים שחורות נעצרות ונלקחות למעצר, הן יודעות
שכל דבר עלול לקרות להן
ושלא בטוח .שהן יצאו מזה בחיים
,אם הן יצאו מזה בחיים
הן ייפלו קרבן .לאלימות משטרתית
העיירה הזאת היא מקום הולדתה ,של משפחתה של רוזה
,קרוביו של אביה גרים שם ,יש לה קרובי משפחה באביוויל
,ולכן היא נוסעת לשם .זה אישי מבחינתה
אני חושבת שהיא מבינה
ברמה הרגשית .מה זה להיות קרבן אונס
,בסוף האביב של שנת 1931
קטעים ממכתב שכתבה רוזה פארקס .הייתי בת 18 ,זו הייתה תקופת השפל הכלכלי
והתמזל מזלי לעבוד כעוזרת בית ומטפלת
,תמורת ארבעה דולרים בשבוע .שבעה ימים בשבוע
,בעלי הבית יצאו לבילוי לילי
,השכבתי את התינוק לישון .והוא נרדם
זה היה ערב חם ,וטיפוסי באלבמה
כל החלונות והדלתות .היו פתוחים
.ראיתי את מר צ'רלי
הוא מזג לעצמו ויסקי ,מהבקבוק שהיה על השולחן
.נעמד לידי ולגם מהמשקה
אמרתי שהזוג עומד לחזור .ושאלתי אם ירצה לחכות לו
הוא אמר שהוא בא .לראות אותי
הוא התקרב אליי .ושם את ידו על מותניי
.נרתעתי ממגעו במהירות
.הוא ביקש ממני לא לפחד
,הוא לא יפגע בי .הוא מחבב אותי
הוא לא רצה שאהיה בודדה .ושאל אם אהיה נחמדה אליו
הוא הבטיח לי כסף .תמורת תשומת הלב שלו
הרגשתי מטונפת .ונטולת כל שביב של הגינות
בתנועה אחת כבר לא הייתי ,נערה הגונה שמכבדת את עצמה
,אלא סיר בשר
פרוצה שאפשר להתמקח על מחירה .ולהשתמש בה כמוצר צריכה
הוא השתכר במהירות .ונמלא תשוקה לגופי
,ידעתי שלא משנה מה יקרה
לעולם לא אכנע להתנהגות .החייתית של הגבר הלבן הזה
הייתי מוכנה למות .לפני שאתן את הסכמתי
.לעולם לא
הפחד שלי התחלף
בנחישות להתנגד לבד לגמרי לאויב המאיים הזה
.כל עוד נשמתי בי
דיברתי על היחס הלא אנושי ,שנותן האדם הלבן לשחור
,ושנאתי את כל האנשים הלבנים .במיוחד אותו
.הוא ביקש ממני לתת לו מחיר
.לא הייתי למכירה
שאלתי אותו אם האישה הלבנה .לא הייתה מספיק טובה בשבילו
התגריתי בו בנוגע ,לעליונות הלבנה לכאורה
החוק של האדם הלבן .שמותח את גבול ההפרדה
אמרתי שאין שום דבר שהוא יכול לעשות
.כדי לקבל את הסכמתי
הוא לא צריך לחשוב שמשום ,שהוא אדם לבן, שפל ומטונף
,ואני בחורה שחורה חסרת הגנה .הוא יכול לדרוך עליי
אם הוא רוצה להרוג אותי ,ולאנוס גופה
,הוא מוזמן לעשות את זה
אבל הוא יצטרך להרוג אותי .בשביל זה
הוא אמר שצבעו של אדם לא משנה לו
.אם הוא מחבב אותו
אמרתי שלא היה משנה לי אם לא היה גבול בין-גזעי
ואת כל האנשים ,היו מכבדים באופן שווה
לא אסכים לקיים יחסי מין עם אדם
שאסור לי להתחתן איתו .לפי החוק
לבסוף צ'רלי הבין .שהסירוב שלי הוא סופי ומוחלט
הוא אמר .שלא יטריד אותי שוב
,הרמתי את העיתון ,פתחתי אותו
החזקתי אותו כך שלא אוכל לראות אותו
.והתחלתי לקרוא
- רוזה פארקס -
רוב הנשים יודעות ,שלא יאמינו להן
ולכן הן לא מספרות .את סיפורן
,רוזה לא סיפרה את סיפורה ,היא כתבה אותו בשלב מסוים
.מאוחר יותר
,זה פשע בלתי נתפס
ואנשים משתמשים במונחים האלה ,כדי לתאר תקיפה מינית
כי הם לא רוצים .שאנשים ידברו עליה
אני לא מסוגלת ,לתאר לעצמי חוויה כזאת
אני לא מסוגלת לתאר לעצמי מה נדרש לאישה כדי שתצא
.עם הסיפור הזה לציבור
אי אפשר לשמוע ,את הסיפור של ריסי
.ולא לחשוב שהיא גיבורה
,שימוע בפני חבר המושבעים - - בית משפט מחוזי, 3 באוק' 1944
באותו יום כולנו התכוננו
לנסוע העירה .ולהיות נוכחים בשימוע
,כמעט הגענו לבית המשפט
והמשטרה עצרה אותנו .ואמרה שאסור לנו להתקדם
.היינו צריכים להישאר במקומנו
לא נתנו לשחורים .להיכנס לעיר
הביאו את ריסי ,לבית המשפט
,ולא הכניסו אותה לאולם
היא ישבה בחדר קטן מאחור ,ושם דיברו איתה
.אבל היא לא ראתה אותם
שמו אותה בחדר אחד .ואת האחרים בחדר אחר
היא אמרה שהיא לא ראתה .את האנסים בבית המשפט
השאירו אותה שם זמן קצר .ואז שחררו אותה
.היא יצאה והצטרפה אלינו .כולנו הלכנו יחד לתרי פוינט
.זה היה טיוח אחד גדול
הייתי בטוחה ,שהנאשמים יורשעו
אבל הייתי צריכה לדעת שלא
כי באותם ימים .טייחו דברים כאלה
טייחו אותם וטפלו את האשמה על השחורים
,כאילו הם האשמים .הם עשו את זה
,הם ידעו שזה לא נכון
,הם ידעו שהם אנסו אותה
אבל לא התכוונו .לעשות שום דבר בקשר לזה
?איך למדנו את מקומנו
.זה היה אוטומטי .ידענו מה יהיו ההשלכות
,ידענו שאם נחרוג מזה יפגעו בנו, יכו אותנו
.או יזרקו אותנו לכלא
.כולנו ידענו את מקומנו
אני זוכרת שפעם אחת
,הייתי בעיר
.ושוטר עבר בדלת עם אמו
הוא נתן לי סטירה .כי לא זזתי אחורה
.לא פיניתי להם דרך
אני נכנסתי לחנות ,והוא יצא ממנה
.והוא סטר לי
,סטרתי לו בחזרה
,והם... הלכנו מכות
וזו הייתה הפעם הראשונה .והאחרונה שלי במעצר
,מישהו סיפר על כך לאבי .והוא בא
הייתי בתא המעצר .והבטתי אליו מהחלון
,הוא שאל ?מה את עושה שם למעלה
?את לא יודעת איך להתנהג
,אמרתי, אבא, הוא סטר לי .וסטרתי לו בחזרה
,הוא אמר לי
אסור לך לצאת העירה .אם את לא יודעת איך להתנהג
...טוב
כשהייתי קטן, הקולנוע היחיד .היה קולנוע ארצ'י
.מילאנו את כיסינו באבנים
כשהאורות כבו, השלכנו אבנים .על ראשיהם של אנשים
,סלחו לי על ההתנסחות ,אבל הם אמרו
.כושים משליכים אבנים
,הלבנים ישבו בכיסאות יפים .ואנחנו ירקנו על ראשיהם
זו הייתה דרכנו להיאבק בחוקי ג'ים קרואו
.כשהיינו ילדים
שחורים זרים שבאו לאביוויל
נחשדו בכך שבאו לחקור את הסיפור של ריסי טיילור
.ולבדוק מה אנחנו זוממים
אסתר קופר ג'קסון עיתונאית ואקטיביסטית כשנסעתי לשם, מישהו הסיע אותי ,מברמינגהם לאביוויל
.נכנסנו מהכניסה האחורית
,היא הייתה בטראומה .כאילו הייתה בהלם
,כשפגשתי אותה לראשונה התחבקנו ואמרתי לה שניאבק
.ונוודא שהצדק ייעשה
הבאתי את הסיפור שלה לקונגרס ,הצעירים השחורים של הדרום
,והפכנו אותו לפרויקט שלנו השתמשנו בה כדוגמה
למה שקרה לשחורות רבות שלא השמיעו את קולן
.או פחדו להשמיע את קולן
,זה היה מסוכן לכל השחורים .אבל בייחוד לנשים
נשים כמו ריסי טיילור ,הותקפו לעתים קרובות
.נאנסו או נעלמו לפעמים
הן היו צריכות להיזהר, ולצאת .מהבית רק בשעות מסוימות
.נערות היו מודעות לכך
אפילו ההליכה לבית הספר ,והחזרה ממנו
.בייחוד באזורים כפריים
הן היו חייבות להימנע .מנסיעה לבד במכונית
ריסי טיילור הייתה אישה ,חזקה מאוד, ללא ספק
שהשמיעה את קולה
ובכך השפיעה .על נשים אחרות
התחלתי מיד לכתוב הודעות ,לתקשורת על המקרה שלה
.והפצתי אותן בעיתונות השחורה
שלחתי אותן ,גם לעיתונות הרגילה
.אבל הן לא פורסמו
היא הייתה מוקפת באנשים ,שרצו להוציא אותה משם
.בהם רוזה פארקס
רוזה לקחה את ריסי .למונטגומרי
- מונטגומרי, אלבמה -
- שתו בארגס, זה טוב -
רוזה פארקס שכרה לה חדר ,בבית משותף
.כך כינו אותו בימים ההם
אני זוכר ,שהיא גרה ברחוב ג'ונסון
.בבלוק 500
היא גרה שם .עם בתה ובעלה
.שלושתם גרו שם
,חדרי רויאל פאלם - - לשחורים בלבד
- לבנים -
היא עברה לשם כדי להתרחק מהאנסים
כי היה פחד שהם עלולים .לעשות לה משהו
כשהיא גרה שם לא הייתה לנו .כמעט תקשורת איתה
למעשה, הם לא רצו .שאף אחד ידע איפה היא
,רוזה פארקס לא רצתה .היא הגנה עליה
קולה של רוזה פארקס ?מיץ תפוזים או מים .תה זה בסדר-
.אכין לך .בסדר-
באיזו שנה הצטרפת ?להתאחדות למען השחורים
.בדצמבר 1943
כמה זמן עבר מאז שהצטרפת ?עד שהפכת למזכירת ההתאחדות
.זה היה ביום הראשון שהצטרפתי ?היית המזכירה-
,זה מה שקרה
באתי לפגישה שנערכה .ביום הבחירות השנתיות
,רסקו את האפליה הגזעית הצטרפו להשגת דמוקרטיה מלאה ,שילמתי דמי חברות .ואז נערכו הבחירות
?כמה אנשים היו שם
,בין עשרה לחמישה עשר .והייתי האישה היחידה
בחרו בך לתפקיד המזכירה .כי את אישה
לא, הם אמרו ,שהם זקוקים למזכירה
,והסכמתי כי התביישתי לסרב
.והתחלתי לסכם את הפגישה .כך נבחרתי למזכירת ההתאחדות
.היא לא צצה משום מקום
,כשהכירו אותה לאנשים חדשים
הציגו אותה כרוזה שלא ויתרה .על מושבה באוטובוס
כבר דמיינו אותה כפוליטיקאית מבוגרת
עם השיער הכסוף ,והיפהפה שלה
אבל היא הייתה צעירה למדי
עם עבר עשיר של מחאות .בארגונים קטנים
,רוזה פארקס ,האקטיביסטית ספטימה קלארק משפחתה לימדה אותה ,להיות אקטיביסטית
,ליאונה מקולי אמה של רוזה היא באה ממשפחה .מהתחום הפוליטי
סבא שלה היה .מודל לחיקוי בשבילה
,הוא לא סבל דיכוי
והאמין שילדיו ונכדיו
לא צריכים להיכנע .לעליונות הלבנה
היא למדה בבית הספר היילנדר
ועברה הכשרה .בנושא מחאה ציבורית
ספריית היילנדר ההצטרפות להתאחדות השחורים והמאבק למען זכויותיהם בדרום
.לא היו זינוק גדול מבחינתה
הוועדה למען צדק שווה .לריסי טיילור
רוזה פארקס ,לא הייתה חברת ועדה
אבל יצרה אווירה .שאיחדה את בני הקהילה
.הם קובעים את גורלם
זה דבר שנשים שחורות הביאו .לתנועה בכל הדרגים שלה
העיתונות שיחקה תפקיד מכריע .בהפצת הסיפור שלהן
,ככל שיותר אנשים יודעים מצב התיק משתפר
,והם מכירים את הדרום
הדרום לא מגיב היטב ,לעיתונות מבחוץ
אם הן יצליחו .להפיץ את הסיפור
לכן השריף היה נוכח .מתחילת הסיפור
הוא לא רוצה שרוזה ,תצא החוצה עם הסיפור הזה
כי הוא יודע מה המשמעות .של יציאת הסיפור מאביוויל
,המשמעות היא שיבואו אנשים ,תיפתח חקירה, יהיה לחץ
.והם יצטרכו להגן על מעשיהם
רוזה פארקס פועלת מתוך התפיסה שאונס הוא פשע
ושאונס של אישה שחורה הוא פשע בפני החוק
גם אם המנהגים והמסורת .לא מאפשרים את זה
,במקרה של ריסי ,היא אכן זוכה לשימוע
אבל זה לא שימוע הוגן .והם מבינים את זה
.בית המשפט יוצא ידי חובה
,כשהשימוע מסתיים .ריסי לא מקבלת את הצדק שלה
מה הוועדה רוצה ?לעשות עכשיו
?היא רוצה שימוע הוגן, נכון
הם לא מוותרים .ודורשים שימוע הוגן
צדק שווה בפני החוק הדרך היחידה להשיג את זה .היא באמצעות לחץ
,באמצעות כתיבת מכתבים
- הוועדה לשוויון זכויות באלבמה -
.באמצעות העיתונות
רוב האירועים שהתרחשו בחייהם של השחורים
.לא פורסמו בעיתונים היומיים
הם לא הוזכרו .בעיתונים ובמגזינים הגדולים
שיקגו דיפנדר העיתונים היחידים שפרסמו את הסיפור של ריסי
,הם שיקגו דיפנדר ,פיטסבורג קורייר
לבנים מציעים 600 דולר לבעלה של ריסי תמורת אונס ,אמסטרדם ניוז ,'דה בולטימור וכו
.העיתונות השחורה
כושי, 600 לא יספיקו - - ?תמורת האונס של אשתך
העיתונות השחורה היא עיתונות מחאתית
שמנסה להוות ניגוד .לפרסומים בעיתונות הלבנה
הפגנות למען שימוע בתיק אונס .זה גלגל ההצלה של התנועה
,כך מגייסים אנשים לתנועה
לבנים באלבמה תקפו אישה וחמקו מעונש כך גורמים להם להבין ,שהבעיות שלהם קשורות זו לזו
אונס אישה שחורה זוכה להתעלמות בדרום ומה שקורה במונטגומרי .משפיע על מיסיסיפי
קרבן אונס סופגת איומים ברצח ההבדל עצום ברגע שהסיפור מתפשט בארה"ב
הסיפור של טיילור התפרסם בכל רחבי המדינה כי בדרום .יש תרבות של שתיקה
דרייזר מצטרף למאבק - - למען ריסי טיילור
?מה קרה לריסי ?כמה זה נפוץ
מה נוכל לעשות כקהילה
הביאו את הצדק לדרום כדי לפרסם את הסיפור ולהבטיח שייעשה עמה צדק
האנס מאלבמה יצא מהכנסייה והצטרף לאונס קבוצתי ?וכדי שהתיק שלה לא ייעלם
הוועדה למען צדק שווה ,הפכה את זה למסע הסברה
וניסתה לבייש את מדינת אלבמה
ד"ר דניאל ל' מגווייר מחברת "הצד האפל של הרחוב" משום שכשלה .בחקירת ובתביעת התיק שלה
הם ביקשו מאנשים ,לשלוח מכתבים למושל
.הדורשים חקירה ומשפט
הם שלחו אלפי גלויות ועצומות .שקוראות להרשעת האנסים
,הגלויות הגיעו מכל רחבי ארה"ב ,ולכן העיתונים היו כלי חשוב
,וגם הוועדה עצמה
שגרמה לאנשים .לשלוח עצומות וגלויות
בהארלם הייתה עצרת עצומה .למען ריסי טיילור במלון תרזה
זה אחד המלונות .האייקוניים ביותר בהארלם
מוחמד עלי ואחרים .התארחו בו
,העצרת התקיימה בחדר הנשפים ,ומאות אנשים השתתפו בה
מכל הזרמים של תנועת ,החופש לשחורים בשנות ה-40
,שמאלנים, קומוניסטים ,ליברלים, מתקדמים
כולם היו שם ותרמו כסף להפצת הסיפור
.על האימה באלבמה
,זו תשתית אי הצדק
העיתונות הלבנה ,מתעלמת מהפשעים
,הם לא מתועדים
ואז השופטים והמושבעים .יכולים להכחיש אותם
,אולי זו שמועה .זה לא הופיע אפילו בעיתון
לכן חשוב מאוד
שהעיתונות השחורה .תפרסם את הידיעות האלה
,זו מסורת ארוכת שנים
מהעיתון של פרדריק דאגלס .ועד איידה בי ולס
השחורים מבינים .שהעיתונות היא נשק
הם אולי לא יכולים לתקוף מישהו בנשק
,ולהשיג צדק .אבל העט היא כלי נשק
אם נוכל לכתוב ,את הסיפורים שלנו
.יש לנו סיכוי
אין להם רגשות .כלפי נשים שחורות, פיטר
.לא, אפילו לא קצת
זכות אבות", 1939" כשאחת מאיתנו ,חולפת על פניהם ברחוב
הם שורקים ואומרים כל מיני דברים
.כאילו אנחנו לא שם בכלל .לא אכפת להם
...אנחנו סתם
.סתם נשים שחורות
,"סמל הבלתי מנוצחים"
היו דומים מאוד .לעיתונות השחורה
"הסרט "בתוך שערינו של אוסקר מישו
.עסק בלינצ'ים ובתקיפה מינית
,מוצגים בו לינץ' במשפחה ,אישה שחורה וגבר שחור
וגם תקיפה מינית של אישה בת תערובת
שמתגלה כבתו .של האיש שמנסה לאנוס אותה
סרטי גזע המיועדים לצופים שחורים היו פופולריים
,כי הם זכו לראות מגוון
דמויות שחורות שאינן .כושי סמבו" הסטראוטיפי"
השחורים הרגישו שהסרטים האלה אותנטיים יותר
.גם אם הם בדיוניים
הם רצו לראות סרטים .מנקודת מבט שחורה
אם נחזור לעבדות ,ולזכויות של הנשים השחורות
הן לא יכלו ,לדרוש צדק משפטי
לא היו חוקים .המיועדים להגנתן
המקרה של ריסי הוא אחד הראשונים
.שקידמו את המשפט השווה
הפעילים חוזרים למושל .ודורשים שימוע נוסף
.הם לוחצים עליו עוד ועוד
,הלחץ הזה ,שהגיע מחוץ למדינה
,מניו יורק ,מקליפורניה, ממישיגן
המושל ספרקס מחליט לפתוח מחדש את התיק של טיילור מאיגודי עובדים, מנמלים ,וממכונאים מכל ארה"ב
דרישתם לצדק היא זו שמניעה לבסוף
את המושל צ'ונסי ספרקס לשכור חוקרים פרטיים
שייסעו לאביוויל .ויבדקו מה קרה באמת
יש לה עדים, אישה ובנה ,הלכו איתה מהכנסייה
,דיווחו מיד על החטיפה השוטרים היו במקום
כשאביה ובעלה .מצאו אותה מדדה ברחוב
.קשה לא להאמין לריסי
,לשריף קל מאוד לא לעשות דבר ,ללא ספק
אבל ברור כשמש שהוא יודע מה קרה
.ושכולם יודעים מה קרה .כולם יודעים שהיא לא זונה
יש לאפשר לנו ,לשמוע את הסיפור
,ולאנשים לספר אותו
הם צריכים להיות .מספיק אמיצים
ריסי היא חלק ממסורת ארוכת שנים
,של נשים שחורות שאומרות .זה לא צודק
,לא רק להגנה אנו ראויות .אלא גם לצדק
אונס הוא דבר אוניברסלי שנשים סובלות ממנו
,ללא קשר לגיל, גזע, דת .נטייה מינית
מעניין לחשוב על העובדה
שמערכת המשפט כושלת בתפקידה
באופן קבוע .בכל הנוגע לנשים
,בדצמבר 1944 27
השלמת דוח בנוגע לאונס לכאורה של ריסי טיילור
,באביוויל, אלבמה על ידי שבעה נערים לבנים
.בליל שלושה בספטמבר
מבוסס על דוח החקירה שהורה עליה המושל ספרקס ,מגיש הדוח הוא ג'ון או האריס .עוזר לתובע הכללי
כשהגענו לאביוויל ,יצרנו קשר עם השריף
ובעדותו הראשונה הוא אמר לחוקרים
שהשחורה הזאת היא סתם זונה ,ושהוא עצר אותה כמה פעמים
אבל עכשיו הוא טוען שהוא לא עצר אותה מעולם
.או כלא אותה על שום עברה
הוא המשיך ואמר שלא היו לו בעיות איתה או עם בעלה
ושהמוניטין שלהם טוב .כמו של כל שחור אחר בקהילה
השריף אמר ,שהוא עצר את כל הנערים
אבל לדעתנו .הוא לא עצר איש מהנאשמים
החלטנו לתשאל כל אחד מהנערים
שעליהם נטען .ששכבו עם ריסי טיילור
.הראשון הוא דילרד יורק
הוא אמר שהוא יספר .כל מה שהוא יודע
.אספר כל מה שאני יודע
הוא אמר שהוא נכנס ...למכונית של וילסון
נכנסתי למכונית של וילסון מחוץ לקולנוע אבי
בשעה עשר .בלילה שבו אספו אותה
,ראיתי סרט ,וכשנכנסתי למכונית
דילרד יורק, בן 17 הוגו וילסון והרברט לאבט .היו בתוכה
,הסתובבנו בעיר זמן מה ,ואז אספנו את בילי האוורטון
,את רוברט גמבל את לותר לי ואת ג'ו קולפפר
.ליד בית המרקחת נורתקאט
נסענו בכביש הראשי שמוביל .לתרי פוינט, ואספנו אותה
לא תכננו לאסוף דווקא אותה ,כי לא הכרתי אותה לפני כן
אבל אני חושב .שבילי האוורטון מכיר אותה
שמעתי שלאבט שאל אותה ,הם היא באה או לא
.והיא הסכימה לבוא
,לא היה רובה במכונית .ואיש לא כיוון עליה רובה
כשהגענו למקום ,שבו שכבנו איתה
,לאבט ביקש ממנה להתפשט
והיא עשתה זאת מרצונה .ללא התנגדות
,לאבט שכב איתה ראשון ,אחריו אני
,אחריי וילסון ,אחריו לי
,קולפפר אחריו .וגמבל היה האחרון
כולנו פשטנו מכנסיים ותחתונים .ונשארנו עם חולצה
.כולנו השתמשנו בקונדומים
היא לא אמרה דבר ,כשכל אחד מאיתנו שכב איתה
והיא הייתה עירומה .פרט לנעליים ולגרביים
,נתנו לה לנוח בין המשגלים
ובכל פעם שאלנו אותה .אם היא מוכנה לבחור הבא
,אחרי שכולנו התלבשנו
לאבט אסף כסף מכל אחד .מהנערים ושילם לה
הוא שאל אותה אם זה מספק אותה .והיא אמרה שכן
,לאבט שאל אותה אם היא תספר .והיא אמרה שלא תספר
נכנסנו למכונית .והורדנו אותה ליד פנס הרחוב
הלכנו ברגל העירה
וישבנו על מדרגות הבנק .במשך חמש דקות בערך
זו הפעם הראשונה .שעשיתי משהו עם אישה שחורה
ראיתי את ריסי טיילור בבית המשפט
,במהלך החקירה והשימוע
וזיהיתי אותה כאישה שאני .והאחרים אספנו באותו הלילה
הבחור הבא שדיברנו איתו ,הוא רוברט גמבל
רוברט גמבל, 17 והעדות שלו הייתה דומה .לזו של דילרד יורק
לאחר מכן חקרנו .את לותר לי
...הוא אמר שהם .נסענו למקום שבו שכבנו איתה-
לותר לי, בן 17 כשהיינו שם שמעתי אותה ,אומרת משהו על התינוקת שלה
.שהיא צריכה ללכת הביתה
לאבט הוא זה .שאמר לה להתפשט
כולנו שכבנו איתה .מלבד בילי האוורטון
האוורטון אמר שהוא לא רוצה .לשכב איתה כי היא מכירה אותו
.דיברנו עם בילי האוורטון
,הוא סירב לתת לנו מידע
אבל לבסוף אמר שהוא יספר ,כל מה שהוא יודע
והעדות שלו זהה לזו .של יורק, גמבל ולי
...אספר כל מה שאני יודע
הוא אמר שהוא לא ראה שכיסו .לריסי טיילור את העיניים
לא ראיתי שכיסו ,לריסי טיילור את העיניים
.אבל יכול להיות שעשו זאת
...הוא גם אמר .לא שכבתי עם ריסי טיילור-
בילי האוורטון, בן 14 לא רציתי לשכב איתה ואמרתי ,לאחרים שאני מכיר אותה
,אבל למען האמת .לא הכרתי אותה
אמרתי להם את זה .כי לא רציתי כל קשר אליה
לאחר מכן דיברנו .עם וילי ג'ו קולפפר
הוא אמר שהוא ...נכנס למכונית בעיר
נכנסתי למכונית באביוויל .עם האחרים ותכננו למצוא אישה
,וילי ג'ו קולפפר בן 15 נסענו בכביש המהיר ,בכיוון דותן
וראינו שתי נשים וגבר .שהלכו בצד הכביש
,המשכנו לנסוע .הסתובבנו ועצרנו
.להרברט לאבט היה רובה
אחרי כמה שניות ריסי טיילור באה אל המכונית
,עם הרברט לאבט מאחוריה .הרובה היה בידו
לפני שנכנסנו למכונית
שמעתי שריסי טיילור ביקשה מהשחורה והשחור שאיתה
,שיבואו איתה .והם אמרו שהם לא יכולים
הרברט לאבט .הכריח אותה לצאת מהמכונית
כיוונו אליה רובה .ואמרנו לה להתפשט
היא בכתה וביקשה מאיתנו
לתת לה ללכת הביתה .לבעלה ולתינוקת שלה
,כשזה נגמר וכולנו התלבשנו ,וגם ריסי טיילור התלבשה
,מישהו, אני לא יודע מי .כיסה את עיניה של ריסי
והוא השתלט ...על עצמו ואמר
בזמן שהיא קיימה יחסי מין ,עם הרברט לאבט
ניגשנו אל המקום שבו היא שכבה על הקרקע
.והנחנו כסף בידה
.הוגו וילסון נהג במכונית
הוגו וילסון ...הכחיש כל מעורבות
לא נגעתי בריסי טיילור .בלילה שהאחרים דיברו עליו
,הוגו וילסון בן 16 .לא הייתי נוכח במקום .אין לי שום מושג מה קרה שם
,נעצרתי בליל שלושה בספטמבר
,וכשהייתי במכונית של השריף הוא ביקש ממנה להתקרב
והוא שאל אותי .אם אני אחד הנערים
.היא אמרה שכן .אמרתי לה שהיא שקרנית ארורה
השריף שיקר כשאמר שנתתי לו את שמותיהם
.של ששת הנערים האחרים
כל האחרים שיקרו כשאמרו שהייתי איתם
.כשהם שכבו עם ריסי טיילור ...והם שיקרו
האחרון שדיברנו איתו .הוא הרברט לאבט
.הוא היה בצבא
לאבט אמר ...שהוא לא יודע דבר
על התקרית .שעליה מדובר בחקירה
הרברט לאבט, בן 18 ,אני יודע ששוחררתי בערבות .אבל לא נעצרתי
כל הנערים שחקרנו אמרו
שהם לא הכירו את ריסי טיילור לפני אותו הלילה
ושאף אחד מהם לא זוכר .שהוא ראה אותה
ריסי טיילור אמרה לנו
שהיא לא יכולה לזהות אף אחד מהנערים
,ושאם ייערך מסדר זיהוי עם שמונה ,או 15 נערים אחרים ,12
היא לא תזהה את אלה שחטפו .ואנסו אותה באותו הלילה
,מוגש בכבוד, ג'ון או האריס .עוזר לתובע הכללי
בעקבות חקירת המושל נערך - - שימוע שני ב-14 בפברואר 1945
לא דרוש הרבה .כדי להגיש כתב אישום
כריס מוני, עו"ד פלילי מאביוויל, אלבמה ,זה סיפור חד צדדי ,והכוונה שלי היא
כשנערך שימוע ,בפני חבר מושבעים
הוא סודי, והתובעים .מביאים עדים שלהם בלבד
עורך הדין מטעם ההגנה .לא זוכה לחקור את העדים
.זה לא הולך ככה
התובע המחוזי באותה התקופה
הציג את התיק פעמיים ,בפני חבר המושבעים
ולא הצליח .להשיג כתב אישום
,למיטב הבנתי ,גב' טיילור העידה
ובכל זאת .לא הוגש כתב אישום
-בתקופה ההיא לא היו אפרו ,אמריקאים בחבר המושבעים
המושבעים במשפט אמט טיל הוא היה מורכב .אך ורק מגברים לבנים
אני לא חושב שהעובדות היוו ,בעיה במשפט של ריסי טיילור
.אלא הצבע
הם עזבו באותו הלילה והתגייסו לצבא ולחיל הים
.כי הם ידעו שהם פשעו
דרוש אומץ אדיר .להשמיע את קולך
זה סיפור .שצריך לספר לעולם
אין כאן שאלה "?של "מה עשיתי
כוחן של הבושה והאשמה
שמצטרפות לעתים קרובות .לתקיפה מינית
ריסי לא התביישה .ולא חשה אשמה
היא ידעה שמה שקרה לה .היה תקיפה אכזרית
אנחנו יודעים שקרבנות אונס וטראומה סובלים מרגשות שונים
,שעלולים לצוץ אחר כך
אבל לא באותם רגעים שבהם היא .הייתה מוכנה לספר מה קרה לה
,היא אמרה, אני אישה .יש לי זכות לתת את הסכמתי
,כשאני לא מסכימה, זה פשע .ועליהם לשלם את המחיר
לותר חטף מכות נמרצות .על משהו, ולא ידעתי על מה
לימון לי אחיו של לותר לי .אבא שלי הכה אותו
,לא באגרוף .הייתה לו רצועה
לותר הסתובב עם אנשים טובים .שהיה להם יותר מדי זמן פנוי
.הזמן הוא כלי של השטן
.חיבבתי כל אחד מהם
.חיבבתי את כולם
,לא ידעתי מה זה היה בדיוק ,כמו שאמרתי לכם
,אבל ידעתי שהוא עשה משהו ...אבל כולם
.באביוויל אף אחד לא הלשין
ג'יימס יורק אחיו של דילרד יורק דילרד הסתובב עם קבוצה .שתמיד זממה משהו
,הם לא ישבו בכלא אבל הם הסתבכו בצרות
.ועשו דברים שנערים עושים
.לואי קורבט היה השריף
.הוא היה בחור נחמד מאוד
,אם הוא היה עוצר אותך .היית חייב ללכת איתו
.הוא תמיד ויתר לך
,הוא היה נשוי לדודה סוזי
.אחותה של אמנו
אבל הדוד לואי ,אף פעם לא הפסיד בבחירות
הוא לא היה צריך בכלל לקדם את עצמו
.כי כולם הכירו אותו
חבר המושבעים היה מורכב .מגברים לבנים מקומיים
,חקלאים, בעלי עסקים ,עובדי אדמה
,וביקשו מהם להרשיע את בניהם ,את השכנים שלהם
,את אחיהם
נערים מקומיים
,שבעיניהם, לצורך העניין
סתם ניסו ליהנות .ונסחפו קצת
הם לעולם לא היו מרשיעים .את האנסים של ריסי טיילור
,צילומים מעיירה דרומית - - אייץ' לי ווטרס
אבי התגורר .מול משפחת האוורטון
בילי האוורטון .יצא ונכנס לבית
.הוא נראה בחור ביישן
הוא אף פעם .לא הביט לעברנו
ריסי ראתה את בילי האוורטון ,אחרי האונס
אבל הם לא יצרו קשר עין .זה עם זה
גם כשהייתי ילד ,ציפיתי שיקרה משהו רע
אבל הם שמרו ממני מרחק
וידעו שהרובה של אבי .היה תמיד קרוב אליו
.אני חושב שהם פחדו ממנו
.הוא האמין ברובה שלו
,הגברים השחורים במשפחתה ,בעלה ואבא שלה
.לא הצליחו להגן עליה
לא הייתה להם גישה
למנגנונים המסורתיים ,של הגבריות
היכולת להגן .על אשתך ועל בתך
גברים לבנים תמיד יכלו להגן
,על נשותיהם ובנותיהם
זה הפך להצדקה .של לינצ'ים
הייתה לנו מערכת יחסים טובה עם השחורים
.והכרתי רבים מהם בעיר
השחורים והלבנים ,ידעו שהם שחורים ולבנים
.אבל הם היו חברים
כן, הכרנו את משפחת וילסון לפני האונס
וגם את הוגו עצמו, כי הייתה בבעלותם חברת מוניות
.ששמה מוניות וילסון
,אני לא זוכר את שמו של האב אבל כינינו אותו בולדוג
.כי הוא היה דומה לבולדוג
.הסעתי נערות לבית שלהם
אבי אמר לי לא לדבר ,עם משפחת וילסון
"רק לומר להם "כן" או "לא .וללכת
,ריסי הייתה לי כמו אימא ,היא גידלה אותי
והרגשתי רע מאוד .בנוגע לכל הסיפור
זה לא אותו דבר ,כמו לעבור אונס
ההשפעה על הבעל לא דומה ,להשפעה על האישה שנאנסה
אבל אונס משמש כנשק פוליטי בכל רחבי העולם
ומטרתו לערער גברים .ואת מעמדם בחברה
כשאני חושבת ,על רוברט קורביט, לדוגמה
והאופן שבו הוא הפנים את האונס ,של אחותו ריסי טיילור
זה מראה איך אלימות מינית ,מטילה אימה על אנשים
.לא רק על הקרבנות
זה הדבר שמניע אותו היום .לספר את סיפורה של אחותו
שמתי עליהם עין .בלי ידיעתם
לא אפשרתי להם לגלות .שאני בודק אותם
?נהגתי לשאול, מה שלום לותר לי ?הוא עדיין בסביבה
אחי לותר לי ,התגייס לחיל הים בגיל 17
,נשאר שם זמן מה
לותר לי השתחרר מהצבא, ואז חזר אליו .עד שיצא לגמלאות
לכן הוא השתתף ,במלחמת העולם השנייה
במלחמת קוריאה
.ובמלחמת וייטנאם
אחי דילרד יורק
.היה הבן הבכור הוא סיים את התיכון באביוויל
והתגייס לחיל הים .במלחמת העולם השנייה
הוא קיבל עיטור גבורה מכיוון שנפצע
והיה המקליט הבכיר .של שיחות השלום בקוריאה
.הכרתי את וילי ג'ו קולפפר
הוא התגייס לצבא
.ולחם במלחמת קוריאה
הוא היה שבוי מלחמה .במשך זמן רב
.הוא נשבה במלחמת קוריאה
.הוא חזר כגיבור
כשדיברתי איתו אחרי המלחמה
הוא סיפר שההרג שראה בפרל הארבור
וההרס הרב שהיה שם .היה דבר ששינה את דעתו על החיים
.הוא התחתן עם יפנית
.זה לא התקבל בעין יפה
לואי קורביט סיפר לאבי .ששניים מהבחורים האלה נהרגו
,אחד נהרג בתאונה והשני נהרג בביתה של אישה
.משום שבעלה תפס אותם יחד
,חשבנו שזה נכון
אבל שנים רבות לאחר מכן .גילינו שהאנשים האלה חיים
.אחד מהם מת ב-2010
.זה היה חלק מהטיוח
מה קרה במשפט של ריסי ?אחרי השימוע השני
.שום דבר
לא קרה שום דבר .במשפט של ריסי טיילור
הוועדה למען צדק שווה לריסי טיילור
התארגנה מחדש ,כוועדה לצדק שווה
ומכיוון שפשעים כאלה ,התרחשו שוב ושוב בכל הדרום
הם באו להגנת אישה שחורה אחרת במדינה אחרת
שקבוצת גברים לבנים .תקפו אותה
זה עניין נפוץ בתנועות חברתיות רבות
ריסי טיילור ,שמשתמשים בקרבנות פשע כסמל
,כדמויות שאנשים מתאגדים סביבן
,וכשהם כבר לא שימושיים .הארגון עובר הלאה
זו טרגדיה כי אני לא חושבת שריסי טיילור ידעה
כמה אנשים התאגדו ,כדי להגן עליה
התנחמו ושאבו אומץ ,מהעדות שלה
אבל היא גם לא ידעה מתי הם החליטו להמשיך הלאה
.כי אף אחד לא התייעץ איתה
.היא המשיכה בחייה
.היא המשיכה לחיות
,היא חזרה לאביוויל
ותשומת הלב .עברה למקומות אחרים
.אני חושבת ששכחו ממנה
.חייה היו קשים מאוד
היא עבדה בשדות, עברה ,לפלורידה לעבוד בקטיף תפוזים
,הנישואים שלה התפרקו
בתה מתה .בתאונת דרכים טרגית
- ג'ויס לי טיילור -
היא סבלה מאוד בגלל מה שקרה לה
.ומה שבא אחר כך
.אבל התיק לא רואה צדק
.עד סוף חייה
אתם מבקשים ממני לדבר עכשיו
על דבר שלא נוח לי .לדבר עליו
.המעורבים עדיין בחיים .אני צריך להמשיך לחיות פה
יצא ספר שעסק .בעניין של ריסי טיילור
אישה צעירה ושחורה נאנסה לכאורה
על ידי שישה או שבעה .נערים לבנים
זה גרם לאנשים מצפון ארה"ב .להיכנס לפעולה
הם החלו להטריד קשות .את המקומיים
.העדויות היו סותרות
אני לא יודע .מה נכון ומה לא
,אני לא רוצה לשפוט
.אני רק היסטוריון
...אבל
עליי להוסיף .שאין לי הכשרה מקצועית
בסופו של דבר הנציג שלנו במערכת החוק
...החליט... אולי
.להרגיע את שני הצדדים בפרשה
הוא דאג לכך שמדינת אלבמה
תפרסם התנצלות רשמית .בפני ריסי טיילור
מדינת אלבמה התנצלה רשמית - - בפני ריסי טיילור ב-2011
לעתים נראה שריסי טיילור שברה את המסורת
.כי התעלמנו מהסיפורים האלה
סירבנו לשמוע .את הקולות האלה
בסופו של דבר, הסיפור שלה מורכב מהקשרים הללו, לרוזה פארקס
ולהיסטוריה ארוכת השנים
של נשים שחורות .שמשמיעות את קולן
עשר שנים לאחר מכן, עצרת החרמת האוטובוסים במונטגומרי באחד בדצמבר 1955
תופרת מכובדת ואמיצה מהקהילה הזאת
.ישבה באוטובוס
האחות רוזה פארקס מלאת הכבוד והמשמעת
אמרה בתמציתיות ,שהגיעו מים עד נפש
שהיא לא מוכנה .לסבול את זה יותר
מרטין לותר ,במאה ה-16 אמר
כאן אני עומד. איני יכול .אחרת, כה יעזור לי האל
באחד בדצמבר ,אמרה רוזה פארקס
כאן אני יושבת. איני יכולה .אחרת, כה יעזור לי האל
אם נחזור ,לתמונות מאותה התקופה
התמונות של מרטין ,נואם בקולו היפהפה
את מי אנחנו רואים ?בתמונות האלה
אנחנו רואים נשים שחורות ,שצועדות בצעדים כבדים
אנחנו רואים נשים שחורות בכנסיות
.שרות עם המניפות
.הנשים נוכחות
הן תמיד נכחו .והן יישארו נוכחות
פלוגות המחץ מחנכות את בנותיהן
לשמור על עצמן .כשהן עובדות בבתי הלבנים
,הן מגישות תלונות
הן לא מפסיקות ,לעשות את מה שהן עושות
אבל אנחנו לא רואים אותן .כי הזרקור מופנה למרטין
לא מפתיע שהתחבורה הציבורית ,הפכה לשדה הקרב
.בייחוד בקרב הנשים השחורות
,לפני חוקי ג'ים קרואו
בתחנות הרכבת .לא היו שירותים לשחורים בלבד
אנחנו בדרך כלל זוכרים ,שהיו שירותים לשחורים וללבנים
אבל לא בנו ארבעה ,חדרי שירותים בתחנת רכבת
.אלא שניים, לגברים ולנשים
נשים שחורות מהמעמד הבינוני בשמלותיהן המפוארות
,שהיו צריכות להשתמש בשירותים ?לאן הן הלכו
,הן הלכו אל אחורי הבניין ,נכנסו אל היער
,וכך הלבנים יכלו לומר ,תראו את האישה הזאת
היא משתינה בצד הכביש .או בין השיחים
.האישה הזאת אינה מכובדת
כשנשים שחורות שילמו על כרטיס למחלקה הראשונה
וניסו להיכנס ,לקרונות של הנשים
,הרחיקו אותן מהם בכוח השליכו אותן מהרכבת
והכו אותן .ברגע שהן ירדו מהרכבת
זו הייתה דרך לומר שהן אינן נשים
ושלא יתייחסו אליהן .כאל נשים
שורשי החרם היו נעוצים בהגנה .על נשים כמו ריסי טיילור
החרם הונע על ידי נשים שחורות
שנאלצו לספוג .יחס מחריד באוטובוסים
בלי הנשים האלה .לא היה חרם על האוטובוסים
הן מהוות 80 אחוז מנוסעי .האוטובוסים במונטגומרי
?בלעדיהן, מי ילך ברגל
?מי יתרחק מהאוטובוסים
ואלמלא היה ...חרם על האוטובוסים
אנחנו יכולים להגיד "...הרבה פעמים "מה אילו
אבל אלמלא היה ,חרם על האוטובוסים
לא היינו יכולים להדגים מהפכה חברתית לא אלימה
,ולהראות כמה היא חזקה
איך חרם .יכול להכניע את הקונפדרציה
זה לא קשור ,רק למקום הישיבה שלך
אלא ליכולת שלך לנסוע בתחבורה הציבורית
ולהיות בטוחה .שלא יטרידו אותך
,מהו חופש
אם את לא יכולה ללכת ברחוב
,בלי שייגעו בך באופן לא ראוי ?יסטרו לך או יפגעו בך
?מה המשמעות שלו
אם את יכולה להצביע ,או לשבת בקולנוע
.זו משמעות מצומצמת מאוד
מאבק האוטובוסים .הוא מאבק על הזכות לגופך
,הובילו אותו נשים ,ארגנו אותו נשים
והוא התאפשר בזכות הנשים ,שנסעו באוטובוסים בכל יום
וכשהן החליטו ,לא לנסוע בהם
הנשים שהלכו ברגל .בכל יום
פאני לו היימר - - זמרת ואקטיביסטית
התנועות האלה לא קמו
כי מישהו רצה ,לשבת בדלפק ארוחת הצהריים
ללכת לקולנוע
.או לשבת בקדמת האוטובוס
שורשיהן נעוצים כמעט תמיד .בהגנה על נשים שחורות
אם נחפש את שורשיהם ,של כל מסעות ההסברה האלה
נראה נשים שחורות שנאבקות על הזכות
.לנוע בעולם ללא הטרדות
זה היה מעין טקס חניכה
שבו נערים לבנים מהדרום .צדו נערות שחורות
הם חשבו שנשים שחורות היו .שמחות לשכב עם גברים לבנים
בתקופת העבדות לא הייתה .לנשים שחורות דרך לתת הסכמה
הנערים הלבנים האלה חשבו ,שריסי טיילור תסכים לשכב איתם
ושאם לא, הם יכפו עליה להסכים .באמצעות כיוון רובה לראשה
אני חושבת לעתים קרובות ,שהם לא ראו אותה
,הם ממש לא ראו אותה
היא הייתה רק רעיון ,של מה זה אישה שחורה
שכולן זונות
.ושיש להם זכות על גופה
אני כמובן רואה לנגד עיניי אישה צעירה ומפוחדת
,שיש לה בת ובן זוג בבית
אבל הם לא ראו אותה
כמו שהיא הייתה צריכה ,שיראו אותה
...כי איך הם יכלו
איך הם יכלו ?להתעלל בה כך
...זה לא
בתור אקדמאית ,אני רואה את כל החלקים
,כיצד פועלים העליונות הלבנה ...הסקסיזם והפטריארכיה, אבל
,בסופו של דבר את חושבת .אבל אלה שישה נערים ואישה
?איפה האנושיות שלהם
,וילי ג'ו קולפפר - - נהרג בקוריאה
- הרברט ג'יי לאבט -
,כל ששת הנערים ,אחרי מה שהם עשו לה
.לא הגיע להם לחיות
ומה שקרה להם אחרי האונס היה דבר טוב
.כי כמה מהם מתו מוות טרגי
.הם מתו מוות טרגי
זה מגיע להם .על מה שהם עשו לה
.תודה לאל שהיא עדיין חיה
.היא עדיין כאן
.נשים רבות נאנסו
לאנשים לא היה אכפת .ממה שקרה לי
הם לא ניסו לעשות שום דבר .בקשר לזה
אני חייבת לספר את האמת
.על מה שהם עשו לי
.הם יכלו להרוג אותי
הם דיברו על כך .שיירו בי ברובה
.האל היה איתי באותו הלילה
,לזכרה של ריסי טיילור"
- בדצמבר 1919 31" "בדצמבר 2017 28
,לזכרה של אלמה דניאלס"
- במאי 1934 12" "בפברואר 2016 14
מוקדש לאינספור נשים - - שקולן לא נשמע
"האונס של ריסי טיילור"
הובא וסונכרן ע"י יוני