Obećala si da se ovoga puta nećes dosađivati na hokej utakmici
a ja ću ići sa tobom na Vagnerovu operu sledeće nedelje. Već sam nabavio zapušače za uši.
Sa tvojim vidom iznenađuje me da vidiš i pak.
Jedva čekam da legnem u krevet i opružim se.
- Na televiziji se daje film Boba Houpa. - Da, znam.
Možes li da veruješ ovom tipu? Ubio je 12 ljudi. Raskomadao ih i pojeo.
- Stvarno? To je alternativni životni stil.
- Zaustavite lift! - Mi stižemo.
- Zadržite lift. - Uredu je.
- Viđam vas u teretani. - Stvarno?
- Mi živimo niz hodnik. -Odlazim samo kada se disciplinujem.
- To je veoma korisno. - Slažem se.
Vežbanje je promenilo moj život. To je...
Ja preferiram atrofiju. Ne volim vežbanje.
- Kupili smo spravu za vežbanje prošle nedelje.. - Mi smo imali jednu.
Otarasili smo je se jer je zauzimala previše mesta.
Nekad, ipak, moraš da staneš na nju i vežbaš.
Veoma je komplikovano sa svim tim kompjuterizovanim programima.
- Nikada ih neću "provaliti". - Znam.
- Divno upoznavanje... - Pa, da.
- Nikada nismo upoznali svoje komšije. - Zar to nije smešno?
- Laku noć. - Laku noć.
Kako divan par.
-Oh, kažite? - Da?
Zašto ne svratite do nas na piće? Voleli bi to.
- To bi bilo sjajno. - Ona pravi izvrsnu irsku kafu.
- Molim te. - Želim da gledam film na televiziji!
- Imam ovde jednu brošuru.
Ako iko može da provali tu spravu, onda sam to ja.
- Ne znam šta da radim. - To je lako.
- Pogledaj. Ja sam na petom nivou. - Tako ste dobri?
Puno vežbam. Pogledajte te dijagrame.
To je neverovatno.
- Ja ne mogu to da razumem. - Dopustite meni.
Da, pa. Pogledaj ovo?
Sad, dozvoli da ti pokažem marku iz 1933.
Veoma retka i lepa. Pogledaj je.
Ona je jedinstvena jer ima ostećenje na gravuri.
- Pokušaj da pronađes gde se nalazi. - To je meni teško.
- Ovde, u uglu. - Ta tanka stvar?
Zanimljivo. To je čini veoma vrednom.
Dobio sam i jubilarno izdanje markica koje će biti veoma vredno. Pogledaj boje.
- One će postati... - Da li vas zadržavamo.
- Ne, to je divno - Moram da krenem.
- Čime se vi bavite? - Izdavanjem knjiga. Radim kod Harpera.
- Zaista? - Da.
Ja posedujem stari bioskop. Renoviram ga.
Nekada sam imao tri. Biznis nije što je nekad bio.
Pogledaj ove specijalne. Čak su i preferencije netaknute.
- Gde je Kerol? Treba da krenemo. - Stvarno?
- Da. Mislim... - Kafa je spremna.
- Zaboravio sam na kafu. - Možemo se vratiti ovome posle. Ajde.
Mi nemamo dece, ali vas razumemo.
- Koji koledž pohađa vaš sin ? - Brown.
Lepa boja.
Pol nije pohađao koledž. Samouk je.
Obrazovanje je druga najvažnija stvar.
Prva je zdravlje. Onda obrazovanje. Onda novac.
- Neverovatno kako vreme pro... - Da li radite?
- Ja? - Da.
Pa, radila sam u reklamnoj agenciji, ali pre mnogo godina.
Ali ozbiljno razmišljam da otvorim restoran.
- Stvarno? - Ali Leri pokušava da me odgovori od toga.
Ona je sjajna kuvarica. Njena patka u omletu sa školjkama i prelivom od pečuraka...
...nateraće vas da se sklupčate u fetusni položaj i vrištite.
On voli da me zadirkuje. Ustvari, on stvarno voli egzotičnu hranu.
Moja specijalnost su deserti. Krem, puter, sve sa mašču.
Napraviću vam desert od koga će vam oči ispasti. Moraćete da vežbate mesec dana.
Mi idemo u Le Cirque za našu godišnjicu.
- 28 godina će biti u novembru. - Stvarno?
- Šta bih mogao da kupim zeni koja ima sve? - Već posedujemo dva grobna mesta.
Uvek sam mislio da je Bentli dobar izbor.
Na našu dvadesetogodišnjicu kupio sam joj divne maramice.
- Imale su moje inicijale. - Bile su prva klasa.
Iako nisam znao njen broj.
Mogla si još da produžavaš razgovor?
- Davao sam ti signale ko lud. - Pokušavala sam da budem dobra komšinica.
Komšinica? Ako mi taj čovek pokaže te markice još jednom.....
Moja omiljena stvar je da gledam iskorišćene markice.
Smiri se. Bilo je slatko. Raduju se godišnjici braka.
Ja se radujem Bob Houpovom filmu. Ne znam zašto ga prikazuju tako kasno.
-Da li misliš da će se to dogoditi nama? - Šta?
To da postanemo kao oni. Još jedan dosadan, stari bračni par sa svojim šetnjama...
Da budemo dosadni, stari..
sa TV, kupljenim grobnim mestima.
Imaćemo sreće ako bude tako. Biti u tako dobroj formi u njihovim godinama.
Da li si videla kolike tegove diže taj čovek?
Kada bi ja podigao jedan takav teg dobio bih kilu veličine....
- Koliko često misliš da vode ljubav? - Česce nego mi, u to sam siguran.
Verovatno bar jednom nedeljno.
- Leri? - Šta je?
Da li misliš da sam još uvek privlačna?
Kakvo je to pitanje? Naravno da mislim.
Ne pretvaramo li se u par istrošenih starih cipela?
Ne. Nemoj da brineš o tome.
- Kako ste? - Dobro.
- Uzećemo ovu. - Ta je dobra.
Da li se vidimo kod Ilejn u četvrtak?
Ne. U četvrtak idemo na Vagnerovu operu.
- Kako je Ted ?
- Mislim da je srećan što je razveden. - Ma, nije.
Ne ide mu baš najbolje. Nije navikao.
Ponaša se kao da jeste.
- Nastavićete da birate? - Mi idemo u bioskop.
- Gledaćemo "Dvostruko osiguranje". - Hoćete sa nama.
- Šta ti misliš? - Uskoro počinje.
Poslaću joj policiju tako brzo, da će joj se zavrteti u glavi.
Propustiće je oni kroz šake.
Šta će sve da iscede iz nje?
Ne previše.
Samo 26 godina iskustva i ovu betonsku ploču u mom stomaku.
- Film je bio sjajan, nije li? - To je jedan od mojih omiljenih.
- Svi su bili sjajni u filmu. - Sa kime da upoznamo Teda?
- Mora da imaš neku na poslu. - Teda?
- Uvek sam mislio da se Ted loži na tebe. - Mene?
- Zašto si toliko iznenađena? - Volim ja njega, ali on mi je kao drugarica.
- Sada je razveden, znaš? - Da li ja to primećujem ljubomoru?
- Šta se dogodilo?
- Da li je to hitna pomoć? - Šta se dešava?
- Imala je srčani udar. - Oh, moj Bože.
- Mrtva je. - Mrtva?
- Mrtva 'ladna. - Sada daju gospodinu Hausu sedativ.
- Bila je oličenje dobrote.
- Zvao sam Hitnu, ali je bilo suviše kasno. - Mi smo je upoznali prošlo vece.
- Užasno, stvarno užas. - Šta se dogodilo?
Bio je to klasičan srčani udar. Mrtva je.
-Čoveče. -Da li možemo nešto da pomognemo?
Možete biti dobre komšije. Mi smo ga smirili sedativima.
Sinoć smo ih prvi put videli. Tek smo ih upoznali.
- Pozvali su nas na kafu. - Tako divna gospođa.
Prijatna osoba.
- Bože. - Izgledaš sjajno.
- Oh, zdravo. - Zdravo.
- Zdravo, gospodine Haus. Tako nam je žao. - Hvala vam na divnom cveću.
- To je bilo lepo. - Naravno.
-Ako ima nešto što bismo mogli da uradimo. -Bilo šta.
To je veliki šok. Otišla je tako iznenada.
- Delovala je tako zdravo. - Imala je srčanu manu.
Stvarno? Nije to pominjala..
- Pa, nije volela da se žali.. - Ne. Tako je. Pa...
- Ako vam zatreba naša pomoć u bilo čemu.. - Bilo čemu.
Ako ste usamljeni, svratite. U svako doba.
- Dugujete mi francuski desert. - Nisam zaboravila. Verujte mi.
- Lepo se provedite. Skockali ste se. - Mi idemo u operu.
-Uživajte.
- Laku noć. - Laku noć.
Ajde, zakasnićemo.
Dogovor je bio, ja gledam utakmicu hokeja a ti operu.
Ne mogu dugo da slušam tog Vagnera. Brzo dobijem želju da osvojim Poljsku.
Mislim da je to čudno. Jedno veče ona pravi kafu, a sledeće je mrtva?
Znam. I nije uopšte izgledala kao da će da umre.
Možda ju je on ubio. Možda ima mladu ljubavnicu.
Ma, nisi ti video ovog tipa.
Ovaj tip uživa u lizanju starih markica. On je dosadan...
Mogu to da zamislim. Zavisi ko je na markicama.
Nije pomenula da ima srčanu manu.
Pa, šta je trebalo da kaze?
"Zdravo, ja imam loše srce."
Rekla mi je za osterosporozu.
Lakše je govoriti o osterosporozi nego o srcanoj mani.
Svideo joj se desert.
Čak je pojela jedan previše. Nije bila na dijeti?
Ne! Nije bila na dijeti. Razgovarale smo o tome.
- Nije bila na dijeti. - To je odličan način da ubiješ nekoga.
- Kako? - Začepiš nečije arterije...
...sa kremovima, čokoladnim desertima, masnoćom. Tako to ide.
- To je sjajno. - Oprobano, ali...
Sviđa mi se to.
- Zar to ne bi bilo sjajno? - Volela bih da se najedem i umrem na taj način.
- Pomoći ću ti. - Hoću.
Ja bih još jedno parče pite, nakon ovog.
Da li ćeš otvoriti restoran? Jesi li sigurna?
- Sjajna si kuvarica. - Pozovi i mene. Želim da budem deo toga.
- Stvarno? - Stvarno?
- Da. - Ne. Ne znam. Ozbiljan si?
- To bi bilo sjajno. - Zašto je nagovaraš na to?
- Sjajna je kuvarica. - Hvala ti.
Da li je to bila njegova ideja. Časovi kuvanja, mislim.
Restoran je ozbiljan posao ne smeš ga olako shvatiti.
- Nemoj joj se ulizivati. - Ne ulizujem se.
Da li znaš koliko bi joj to oduzelo vremena?
- Čekaj. Razmisli. - To oduzima mnogo...
- Ja se u to razumem. - Ona je kuvarica. Ona je sjajna. Pravi profesionalac.
Ona će kuvati. Ja ću stajati na vratima poput Rika u Kazablanki.
- Potkradali bi te. - Ozbiljan sam.
- To nije hobi. - Ja ću biti prva mušterija.
Razmišljam da spojim Teda sa Helen Dubin.
Onda sam shvatio da će se upustiti u raspravu o ljubomori na penis.
- Jadan Ted, stvarno pati zbog razvoda. - Da li ti je izgledao suviše raspoloženo?
Meni je delovao uobičajeno...
...ali kada si pomenula restoran, popalio se.
Restoran?
Zamišlja sebe kao Hemfri Bogarta u Kazablanci.
Meni više deluje kao Piter Luri.
Mislim na gospodina Hausa. Da li ti je delovao suviše raspoloženo?
- Naš prvi komšija? - Da.
Mislim, zar nije bio suviše smiren za čoveka kome je žena tek umrla?
Šta bi ti želela da on radi? Šeta ulicom grcajući?
Sve što znam je da su se navodno radovali godišnjici...
Kad bih ja umrla, zar ti ne bi grcao mesecima, godinama...
Nemoj tako da se šališ. Ne volim to.
Ionako treba da odem na sistematski pregled.
Ne znam. Meni je delovao malo previše smiren.
Odjednom, on želi svoj desert, i "Lepo se provedite u operi."
i " Al ste se lepo skockali." Umesto da bude ucveljen.
Dobro de. Mislim, ne mogu da izbacim temu "Leteceg Holanđanina" iz glave.
Podseti me sutra da kupim Vagnerove ploče i da iznajmim motornu testeru.
Helen Dubin nije za Teda.
- Ona je poput miša. - Pa i on je kao miš.
Mogli bi da jedu sir zajedno.
Oh, Bože.
Halo?
Da. Da, da, da naravno da si nas probudio.
Nije svako budan u jedan ujtru i gleda porniće, poput tebe. Daću ti je.
- Ko je to? - Ted. Za tebe.
Ted, zdravo.
Shvatio sam kako ju je ubio i namestio da izgleda kao da je srčani udar.
Bacio ju je na spravu za vežbanje...
...i uključio na nivo Olimpijskih igara.
Ne, ne. Znaš, mislim samo da je čovek suviše smiren.
Znaš, ne ponaša se kao čovek čija je voljena žena sa kojom je 28 god...
Vi opet o tome? Mislio sam da se šalite.
- Znam. - Daj mi njega.
Šta?. Samo sekund. Ovde Lari.
Slušaj, ona nije ubijena.
To je bio srčani udar, doktor je bio tu. On je samo običan starac.
- Otkud znaš da je bio pravi doktor? - Neću da pričam o tome više.
Odoh da spavam.
Čekaj minut. Daj mi Kerol.
Zvao sam zbog nečeg drugog.
Slušaj, znam jednu odličnu lokaciju za restoran.
Pogledaj ovo mesto. Nije li sjajno?
- Mračno je. - Nije li ovaj tunel sjajan?
- Prolaziš kroz hol, poput pećine. - Vidim.
- Onda ulaziš ovde. - Pogledaj ovo.
- Prelepo je. - Nije li sjajno?
- Nije li zavučeno za restoran? - Ne. To je prednost.
To je tako romantično, daleko od ulice.
Ne želiš zvuke uličnog saobraćaja.
Zeliš da ljudi pričaju o ovom mestu i ljubavni parovi da ga posećuju.
- Mesecima ce se čekati na rezervaciju. - Ne sviđa ti se?.
Dolazio sam ovde sa Džuli kada smo bili u braku.
Obično smo šetali u blizini.
- Noću je stvarno prelepo ovde. - Kladim se.
Onda sam pomislio " Zašto smo mi ovde?" Mi se ne volimo.
To je učinilo momenat mnogo težim.
Zdravo. Kako ste?
Ovo su moja "plutajuća ostrva." Nadam se da volite šnenokle.
- Volim. Uđite. - Pa, dobro.
- Neverovatno. - Znam...
- Vi ste to sami napravili? - Jesam.
Rekao sam ti. To je preliv od vanile, a ima malo i ....
Uđite.
- Dodala sam i čokoladne mrvice... - Uzmite.
- Ona je to za vas napravila. - Toga ima previše.
- Napraviću kafu. - Ne, ja ću..
- Dopustite meni. - Već imate mnogo problema.
Insistiram. Sedite. Opustite se. Uživajte.
- Nije li sjajna. - Bili ste uznemireni dovoljno.
- Kako podnosite gubitak? - Ne znam.
Razmišljam da odem negde, pobegnem od ovog mesta i uspomena..
- Imate li negde da odete? - Imam brata na Floridi.
Nadam se da će biti slobodan. Da li volite ronjenje?
Ne. Postanem nervozan kad ribice raznih boja bulje u mene.
- Imam neke markice da vam pokažem. - Markice? Pa.
Pogledajte ove.
Ok.
Kafa.
- Ovo je sjajno. Vi ste pravi umetnik. - Pa, hvala vam puno.
- Da li je bila velika sahrana? - Oh, ne.
- Bilo je samo nekoliko prijatelja. Bez porodice. - Jednostavan odlazak.
- Tako je najbolje, zar ne? - Da.
Pretpostavljam. Bilo kako, odlaziš, pa odlaziš...
Znaš, zanima me... Gde se nalazi grobnica?
Mi smo razmišljali da je to tako romantična ideja. Nije li?
Sećaš se kada smo razgovarali o zajedničkoj grobnici i kako je to tako romantična ideja?
- Sećaš se? - Da. Da. Pričali smo.
Provesti večnost sa voljenom osobom.
- Zvučim kao jedan od onih tipova. - Da.
Da, ali baš sam se pitala, gde je grobnica?
Nalazi se u Nuaku.
Često smo tamo letovali.
Šta te to spopalo oko zajedničke grobnice?
Znam da si pokušavala da mi saopštiš nešto, pa sam prihvatio igru.
Bila sam u kuhinji i pravila kafu.
Nije bilo mlevene kafe, pa sam potražila okolo.
I našla sam urnu tamo!! I kada sam je otvorila našla sam pepeo.
- Pepeo? Da li si oprala ruke? - Drži je kremiranu!
Kako znaš da je to ona? Jel ti ličila na gospođu Haus?
- Ko bi drugi mogao biti? - Bilo ko.
Mogao bi biti njegov rođak. Njegova mačka, računovođa...
- Sakriven? Sakriven? - Kako misliš?
- Čovek nije uradio ništa. - Sve što ja znam je da je lagao. Uredu? Lagao je.
Možda se stidi.
Možda nije želeo da provede čitavu večnost sa voljenom...
Pa nam je zato to ispričao. U čemu je razlika?
- Koga sad zoveš? - Teda.
Isuse. Ostavi čoveka na miru.
On je običan penzioner. On želi da ode na odmor i odmori se.
Ma da, a gde? Znam gde. Ronjenje, jel tako?
Pa šta? Njega zabavlja sedenje pod vodom okružen lignjama.
Znam. Znam. Šta kazeš na ovo?
- Šta ako su imali životno osiguranje? - Suviše poput "Dvostrukog osiguranja".
Zdravo. Da, ja sam.
Slušaj, upravo smo bili u susedovom stanu.
Našla sam urmu sa pepelom sakrivenu u kuhinji.
Samo, on je rekao da mu je žena sahranjena.
Tako se to radi kada ne želiš autopsiju.
Kada ne želiš da se nešto otkrije. Možda otrov.
Tako je. Oni bi otkrili otrov, jel da?
Ne znam. Postoji mnogo egzotičnih otrova.
Ali zašto je lagao? Zašto bi lagao uopšte?
Več ste stigli do otrova. Postajete opsednuti.
Da li bi učinio to? Ja nisam dobra u tim stvarima.
Važi. Pričaćemo. Važi Ćao.
- Možemo li u krevet sada? - Nisam umorna.
- Kako to misliš? - Ted će zvati pogrebnike.
Stvarno ne znam zašto nisi fasiniran time.
- Možda živimo do ubice. - Njujork je mešavina. Shvati to.
Oh, moj Bože.
- Ej, jel si dobro? - Leri. Leri, čula sam zvuke.
Čula sam buku u hodniku. Mislim da je gospodin Haus ušao u lift.
- Sigurna si? - Skoro sam sigurna da je to bio on.
Pa šta? To nije zločin. Može da ulazi u lift.
- Gde ide u pola dva ujutru? - Bio sam u dubokom snu.
U čemu je razlika?
Znaš kako stalno govoriš kako živimo na gerijatriji? Taj vic?
Pa iako je on, šta onda?. Ušao je u lift. Ima na to pravo. Plaća kiriju.
Mozeš li da se vratiš u krevet? Ovo je ludo.
- Moram rano da ustanem sutra. - Znam šta ću da uradim.
Zvaću njegov stan, da proverim da li je kod kuće.
- Sada? - Da, zato što...
- Šta? - To je važno.....
- Šta to radiš? Nemoj da zoveš... - Nemoj!
Nemoj da zoveš Hausa. On je penzos. Ostavi ga na miru. Ti si luda. Prestani!
- Pa, videla si ga, i?. To nije zločin. - Nije kod kuće.
- Daj mi to. - Šta radiš?
Ako hoćeš da znaš ko je izašao, zovi čuvara na ulazu.
- Zvaću. - Idem da zovem.
Šta je to ušlo u tebe?
Gde on to ide u pola dva ujutro?
To nije tvoja stvar. Može da ide gde god hoće.
Halo? Da, halo. Ovde Mrs. Lipton. Da.
Da li je neko upravo napustio zgradu? Samo sam...
Sigurni ste? Sigurni ste da niko? Ne, ok. Uredu. Prijatno.
- Jesi li sad srećna? Možemo li sad u krevet? - Ne razumem.
Praviš misteriju tamo gde je nema.
Ok, shvatila sam. Čekaj. Shvatila sam. Ne, čekaj. Slušaj me. Leri, slušaj.
- Ušao je u lift. Sačekaj. Slušaj! - Idem da spavam.
Ne želim više da stojim ovde.
Stavio ju je u lift i spustio se u podrum.
- Sjajno. Šta onda? Sada, šta imaš? - On ima kola i ključ od garaže.
- Otvorio je... - Pa šta? Pa šta?
Kako misliš, "Pa šta?"
Odlazi negde usred noći sa kolima.
- Dobro. Znači, upravu sam, jel tako? - Pa u pravu si. Velika stvar.
To tvoje "upravu sam" će nas uvaliti u govna.
- To govori više o tebi nego o njemu. - Šta je sa tvojom rigidnošcu?
- Šta ćemo sa tim? - Ajde u krevet. Šta je s tobom?
Zdravo.
Džek, mozeš li da svratiš do mene? Curi mi voda u kuhinji.
- Da. Naravno. - Svratiću popodne
- Vraćam se za minut. - Minut.
- Sačekaj sekund. Odmah se vraćam - Važi, ok.
Oh, Bože.
- Halo? - Ted, ja sam u njegovom stanu.
Urne nema. Nestala je. Da, mislim da je tako.
Nosio je tu kesu sinoć. Mislim da je urnu stavio u tu kesu.
Odlazi odatle što pre.
Kreći. Razgovaraćemo više o tome iz tvog stana.
Ne ide na ronjenje sa svojim bratom.
Ima dve karte za Pariz i rezervacije za hotel Hilton...
...sa ženom po imenu Helen Mos.
- Zdravo. Kako ste?
Dobro. Dobili ste obaveštenje o plaćanju održavanja hodnika?
Nisam, kada su...?
Idem da vidim šta još mogu da "iskopam".
Da. Kažem ti, ovo je... Opijena sam slobodom.
Ovo je najluđa stvar koju sam ikada uradila.
Da, to je ludo. Ali uskoro ćeš biti previše stara da bi uradila bilo šta ludo. Odlazi odatle!
Halo.
Oh, zdravo. Da.
Sve znam, ja... Da, i ti meni nedostaješ.
Uradio sam. Sve je sređeno.
Da, slušaj.... Ok, moram sada da idem.
Vidimo se kasnije, ok?
Ok.
Šalter pet.
Nastavite da zovete, molim vas.
Zato jer sam upravo razgovarao sa njom.
Šta?
Ok.
Da li biste joj preneli...? Da, prenesite da ju je Tom zvao.
Tom.
Hvala vam.
Tvoje korekcije su sjajne. Ti stvarno pomažeš mojoj knjizi.
- Ne želim da izgleda suviše providna... - O tome ne morate da brinete.
Ova knjiga je u poređenju sa "Fingijskim.." avionsko štivo. Doduše malo je opširna...
Vi ste jedini izdavac čije primedbe poštujem, ali nemojte da insistirate.
Ne insistiram. Knjiga je apsolutno sjajna. Znaš, ali...
U kojoj meri si ti Doroti?
Dok sam je čitao pitao sam se koliko je zasnovana na tvom životu?
Pa, bila sam konobarica. Živela sam sa pesnikom. Bila sam i filmski kritičar.
Ali nisi bila krupije?
Ne, ali sam se školovala igrajući poker.
- Da li još uvek igraš? - Ne, ali još uvek znam kako.
Stvarno? Da li si dobra? Možda mi mozeš otkriti neke cake.
Mogu da te naučim da igraš za dva sata.
Mozeš? To bi bilo sjajno. To je, znaš...
Ti imaš sve te hobije i prelepa si i umeš lepo da pišeš...
..i dobro igraš poker. Suviše dobro da bi bilo istinito.
- Ne bih rekla da sam prelepa. - Ja bih.
Ali sam neverovatno seksi.
Ok. Ubedila si me.
Da li se viđaš sa nekim?
Ne. Nemoj da te moje samopouzdanje zavara. To je fasada. Zašto pitaš?
Imam prijatelja koji je od nedavno sam, i mislim da bi mu se ti dopala.
Onda, kada želiš da počnemo sa časovima pokera?
Sledeće nedelje. Mogu te povesti na ručak. Mogli bi...
Staviću te na svoj račun i ti ćeš me naučiti kada da idem, a kad ne.
- Šta kazeš na čizburger, sada? - Sada? To je mogućnost.
Znaš, mogli bi... Halo?
Da.
Gde si?
Jel sve uredu?
Stvarno?
Ne, mogao bih. Naravno da mogu.
Da. Treba mi, znaš, pet minuta ili više. Ok.
Da, znam gde se to nalazi. Ok, stižem.
Ne mogu na ručak. Moja žena... Imam nešto važno da obavim.
Ićićemo na čizburger sledeće nedelje.
Moja životna priča.
Ušla si u njegov stan? Da li si ti normalna?
- Prestani da budeš tako konzervativan. - Konzervativan?
Šta to pričaš? To je zločin.
To je provala na tuđ posed.
Šta te je spopalo? Ostavi malo ludila za menopauzu.
Uzela sam ključ i ušla.
Hej, slušaj... delićeš ćeliju sa Legijom, Šiptarom i Pacovom.
Ne mozeš da uzmeš ključ i uđeš u tuđi stan.
Ne ide na ronjenje sa bratom.
Ne želim da znam.
Ide u Pariz sa ženom po imenu Helen Mos.
- Reci to Tedu. Ja ne želim da znam - Rekla sam.
- Rekla si Tedu pre nego meni? - Da, on je slobodoumniji.
Znam. Ja sam dosadan. Ne kršim zakon. Poštujem Ustav.
- Plus, negde je sakrio urnu. - Ne želim da slušam o tome.
- Pričao je telefonom sa nekom ženom. - Otkud znaš?
- Vratio se pre nego što sam izašla. - Vratio se?
- Sakrila sam se ispod kreveta. - Ispod kreveta?
Nije me video, Leri. Nije me uopšte video.
Ne mogu da poverujem u to. Moj želudac se skvrčio.
Bio je vrlo nežan sa tom ženom.
Stalno je ponavljao: " Ništa ne brini. Sve će biti uredu. Bićemo zajedno."
- Šta bi bilo da te je video? - Nisam razmišljala tako daleko.
Tako daleko? Govoriš o dve sekunde.
Da, Leri, ali slušaj ovo.
Pozvao je tu ženu ponovo. Verovatno tu Helen Mos.
Ne želim da znam.
I kada ju je pozvao ponovo, nije bila tamo.
Onda je on ostavio ovu poruku:
"Prenesite joj da ju je Tom tražio." Znaš na šta mislim? Tom!
Shvatio sam. Njegovo ime je Pol, ali baš me briga. Ne želim da znam.
Mislim da sam obavila sjajan posao, a i Ted misli tako.
Čak ni privatni detektiv ne bi uradio bolje.
Sve sam vratila na svoje mesto. Bila sam pažljiva Napravila sam samo jednu grešku.
- Koju? - Zaboravila sam svoje naočare na njegovom stolu.
Zdravo, napravila sam vam čokoladni desert. Znam koliko ste uživali u prošlom.
Pa sam odlučila da vam napravim novi, nešto specijalno.
Da li želite da vam ga serviram? Treba ga pojesti dok je svež.
- Možemo da ga podelimo. - To bi bilo sjajno.
- Doneću tanjire. - Dobro.
- Sjajno. - Ovde negde. Mislim da sam ih ostavila ovde.
Kako se snalazite? Trebate li pomoć?
- Ne, dobro sam. Odmah dolazim. - Ok, sjajno.
Ne. Ti ćeš sve ispremeštati.
Šta to radite?
- Dobro ste? Da li možemo da pomognemo? - Kafa ili čaj
- Moze čaj. - Znate, našao sam vaše naočare.
- Moje? - Da li su ovo vaše?
- Da! Ne, ne, ne. - Ovo nisu vaše. Čini mi se da su vaše.
- Ove jesu. - To su moje.
- Kakva koincidencija. - Mislilm da sam ih zaboravila ono veče.
- Nisam primetio. - Stvarno čudna stvar.
Mislila si da si ih zaboravila u majčinoj kući.
- Naravno. - Taj desert izgleda sjajno.
- Volim čokoladne deserte. - Hvala vam.
- Da li se radujete ronjenju? - Veoma.
To je smešno. Pronašao sam vaše naočare ispod kreveta.
Mora da sam ih ispustila i da ih je neko šutnuo tamo.
- Bile su tamo. - Ona često šutira stvari po kući.
- Deserta? - Može.
Sećaš se kad si jednom šutnula čokoladni krem ispod kreveta?
- Sećam se. - Trebalo mi je šest...
- Izvini što kasnim. Gužva u saobraćaju je užasna. - Znam. Gde idemo?
Potražio sam Helen Mos u imeniku Našao sam samo "H. Mos".
To je u Benk ulici. Idemo da obavimo uviđaj.
Poneo sam dosta hrane. To je sjajno.
- To je njena kuća. - Dobro. Znači mi ćemo samo da sedimo i čekamo? Ok.
Možda je mislio da će se razvesti od njega i tražiti alimentaciju.
- Možda je kontrolisala porodičnu imovinu. - Da. Možda mi grešimo, Ted.
Možda je stvarno umrla prirodnom smrću kao što je doktor i rekao...
Možda imamo suviše bujnu maštu i treba nam doza adrenalina.
- Treba li ti? Meni treba nešto. - Šta ti treba?
Krofne sa želeom. Zeliš li krofnu sa želeom?
- Hajde. Treba da uđeš u štos. - Ok.
- Oh, moj Bože. Gledaj! Gledaj! - Šta? Šta?
- Helen! Helen! Sagni se, sagni se! - Ted! Oh, Bože.
Helen!
- To nije ona. - Nije ona?
Ne, to nije ona.
- Šta? - Oh, Bože.
Ti si stvarno ovo razradio, nisi li?
Mislio sam da će da izađe da ide na posao.
Možda ne radi. Možda je poput tebe i ima vreme za pisanje.
Upravo pišem komad o nečemu što se nama desilo.
Bože. Oh, Bože. Šta?
Sećaš se kada smo ti, Lari, ja i Džuli išli na gastronomsku turneju po Francuskoj?
Oh, Bože. Da. Da.
I onda su se oni izgubili i zaboravili da nas pokupe.
Tada smo delili pansion.
Sećaš se tih divnih kućica?
Sećaš se da smo delili sobu zajedno, jel da?
- Ali ne i krevet. - Ne, ne...
Pa, Bože, ti si suviše džentlmen da bi predložio tako nešto.
- Nije da mi nije padalo na pamet.
Znala sam to zbog načina na koji...
si me hranio svim tim kolačima.
Mogla je to biti naša mala tajna. Onda si se onesvestila.
Da, Bože. Čini mi se kao da je to bilo davno, zar ne?
Ne tako davno.
Vidi, vidi,vidi.
Šta?
- Helen! Sagni se. - Bože, jeste. Tako je.
- Nije nas videla. - Nije?
- To mora da je ona. Odaziva se na Helen. - Odaziva se na Helen. Zgodna je.
- Da. - Jeste.
- Šta to radi? - Uzima taxi. Prati je.
- Ok, ne brini. - Pratiću je kolima.
Pazi kako hodaš. Veoma je klizavo. Budi pažljiva.
- Ovo je prelepo. - Nije li?
Prikazujemo revije filmova. Ove nedelje na programu je Fred Astaire.
Sledeće nedelje imamo festival Orsona Velsa.
Mislim da će to biti poslednja stvar koju ćemo obaviti pre renoviranja.
- Pol. - Hajde, nema nikoga okolo.
Ok.
- Nikada nisam bila iza bioskopskog platna. - Čudno je, zar ne?
To je bio prvoklasni bioskop dok je kraj bio bolji.
- Sva ta ogledala. - Bio je sav u ogledalima. Prelepo.
Ova slomljena stakla zameniću novim.
Nekada su imali čudne predstave ovde. Sada mi prikazujemo samo stare filmove.
- Deluje veoma usamljeno. - Mi smo jedini ovde. I gospođa. Dalton.
Srediću ovo mesto. Onda ću ga prodati.
- Novac ce mi dobro doći. - Sigurno.
- Kakav je to zvuk? - Gde?
Gospođo Dalton došli ste ranije.
Nisam znala da je iko ovde. Žao mi je.
- Čula sam buku, ali nisam... - Uredu je.
Volela bih da radim kao glumica.
- Dosta mi je manekenstva. - Možda ti neće trebati posao uopšte.
Oh, moj Bože.
- Šta se dešava? - Pođi samnom, ok?
- Jeez. - Hajde.
Baš sam zaspao, sanjao devojke sa karata.
Ok. Izgleda da je otišao. Da. Da. Otišao je.
- Nemoj da počinješ ponovo. - Hoću još jednom da vidim njegov stan.
O čemu to pricaš? Gde ćeš?
- Neće se vratiti, Leri. - Šta?
- Ne, on se neće vratiti uskoro. - Imaš njegov kjuč?
- Da. - Šališ se. Ne mozeš...
Samo si ga pratila do bioskopa. Rekla si da se ništa nije desilo.
Ne, bio je sa mladom manekenkom i razgovarali su o novcu.
- Pa, šta onda? - To je motiv.
- Slušaj. - O čemu to ti pričaš?
- Čekaj. - Kako misliš?
Treba da odeš kod doktora. ZakazaĆu ti kod doktora Balarda.
Leri, posećivala sam ga dve godine
Znaš kako General Motors povlači pokvarena vozila iz prodaje, na doradu?
- Ućiću u stan. - Biću tamo samo pet minuta. Pet.
Ja sam ti muž. Naređujem ti da se vratiš u krevet. U krevet!
Naređujem ti. U krevet!
Da se ovo desilo pre par godina, ti bi uradio isto.
Sećaš se da smo zajedno već rešili misteriju. Rešili smo misteriju.
To je bila "zvuci u podrumu" misterija.
To je bila seoska kuća. To beše kos. To je bila slatka misterija.
Ovo je ubistvo.
- Slazeš se, Leri. Slazeš se da je to ubistvo. - Zabranjujem ti, zabranjujem ti da ideš!
Da li tako postupaš kada ti se nešto zabrani?
Neću ti ništa zabranjivati samo ako se vratiš....
- Sranje. - Nemoj to da radiš.
Trebalo bi da spavamo, u našim omiljenim pozama.
Molim te budi tih. Probudićeš sve komšije.
- Uspela sam. - Ovo nije dobro.
Ovo može da nas dovede samo do velike nesreće.
- Opusti se - Ne mogu. Kako da se opustim?
Ja sam u tuđem stanu i to u pidžami.
- Ted mi je rekao da pokušam nešto ovde. - Ted? Ko je on, tvoj mentor?
- Ted je običan ludak. - Budi tih, važi?
- Šta ako se vrati? Moje srce je slabo... - Leri.
- Voldron? - Ko?
- Ko je to? Koga tražite? - Ko je to?
- Da li znaš nekog po imenu Voldron? - Spusti slušalicu.
- Sjajno. Sada je on spustio nama. - Dobro je..
Dopusti da razmislim. Voldron, jel tako? Helen Mos.
Koristio je ime Tom. Tom Voldron.
- Moramo da uradimo proveru. - "uradimo proveru"? Hoćeš li da" zapalimo" do mrtvačnice?
Pokupila si sav žargon. Gde ćeš sad?
Nisam noćna osoba. I ne želim da budem...
Ne znam šta tražim.
- Čekaj. Gledaj. - Da li mu ti to čeprkaš po pošti?
Neverovatno.
- Kako misliš? - Isuse! Oh, Bože!
- Počisti to. Požuri. - Šta da uradim?
- Stavi to ispod tepiha. - To je tepih od zida do zida.
- Polomio sam njegov porcelan... - Pa, onda ga zalepi.
- Kako to misliš "zalepi"? - Pogledaj.
- Šta? - Gledaj.
Pa šta. Rukavice. I ja imam rukavice.
Da li ih drziš napolju u ovo doba godine
- Ajmo odavde. - Nešto je čudno ovde.
Spremio ih je na dohvat ruke. Cela stvar je sumljiva.
Ti imaš neki poremećaj. Treba da nabaviš neke lekove.
Uzeću ove delove. Baciću ih.
- Kako ti se dopala rođendanska torta? - Odlična je bila.
- Volim sve sa čokoladom. - Znam.
- Zbog čega se smeješ? - Kada bi mogao da ostaneš duže u gradu.
Imam puno obaveza u školi. Moram da se vratim.
Vodim ga kod Braće Bruks da mu kupim poklon.
Ona ide na degustaciju vina. Možeš li da veruješ?
Ako želim da otvorim restoran, moram da znam o vinima.
- Hej. - Zdravo.
- Želim da te upoznam sa nekim. - Šta?
- Zdravo, Leri. - Zdravo. Kako si?
- Dobro. Kako si ti? - Ovo je moja Žena.
- Kerol. Sećaš se? - Ovo je Marša Foks.
- Zdravo. - Drago mi je.
Njegov je rođendan, tako da ga vodimo u 21.
Tvoj prijatelj me zvao. Vodio me na večeru u restoran u NjuDžersiju.
- Spojio sam je sa Tedom. - Stvarno?
- To mesto gde smo večerali. - Divno je.
- Dobro ste se proveli? - Sjajno.
- Drago mi je što smo se videli. - Čuvaj se. Ćao.
- Lepo su se proveli. - Znači to je Marša Foks, a?
- Kakvu to facu praviš? - Misliš da je ona Tedov tip?
Ona je svačiji tip. Ona je prelepa, talentovana.
- Ona je opasno sexy.
Kada odeš na tu degustaciju vrati se u pravi život, ispjuni to.
- Nemoj piti previše - Kako misliš?
Ne želim te na podu od kupatila sa glavom u wc šolji.
- Taj Mouton '45. - Da li ti se svideo?
- Bio je prilično jak? - Da.
Ono jeftino špansko vino. Zar nije bilo prijatno iznenađenje?
Nije li to sjajno? Pogledaj te slike.
- Pa... - Sviđa mi se ta plava.
- Leri te smuvao sa Maršom Foks? - Da, pa, znaš.
Rekao mi je da je prelepa. I ja sam...
Pokušavam da upoznam što više ljudi. Nisam tražio to.
- Znači vodićeš je kod Vinsenta? - Da. Pretpostavljam.
- Ona nije moj prvi izbor. - Nije?
Bože, pgledaj to. Park je prelep.
- Ne mogu da imam svoj prvi izbor. - Ne?
- Pijan sam. Ne znam šta pričam - I ja sam. Tako da ne brini.
- Zakasniću kod psihijatra. - Moraš da ideš?
- Da. - Ok.
Znaš, ti bi bila moj prvi izbor.
- Ja, huh? - Da.
Pa.
Oh, coveče.
Treba li ti prevoz? Idem na istok.
Ne, mislim da ću ostati još malo. Osećam se malo pijano.
- Nisam te povredio ovim što sam rekao? - Ne.
Nisi me povredio. Ne. Veoma sam polaskana. Polaskana.
- Pa, bilo kako... - Vidimo se.
- Izvini.
Kupio sam divan džemper kod Braće Bruks za Nika.
Od kašmira. Veoma skup. Dečko izgleda sjajno u njemu.
Odlučio sam da kuvam večeras. Pečenu tunjevinu.
- Pa, nije čudo što su je kremirali. - Šta?
Gospođu Haus.
Ne počinji o gospođi Haus ponovo!
Mislio sam da ćemo imati svečanu večeru...
- Leri. Upravo sam videla gospođu Haus. - O čemu ti to pricaš? O pepelu?
Autobus je prošao i ona je bila u njemu.
Mrtva žena se vozi autobusom? Jel to autobus za Nebo?
Ne šalim se. Stvarno sam je videla. Stvarno. Videla sam je.
Treba da odmoriš malo Oćeš oblogu od leda ili....
Bila sam na degustaciji i sedela sam odmah do prozora.
Slučajno sam pogledala i autobus je prolazio a ona je bila u njemu.
Da, sećaš se da sam ti rekao da ispljuneš to vino?
Rekla si mi da ideš na degustaciju vina danas popodne.
Ti si sve progutala. Zato si sad u takvom stanju.
Da, popila sam par pića, ali videla sam je.
Da, siguran sam da si je videla. Kako si mogla? Mrtva je. I kremirana.
Da li mi ti ne veruješ da sam je videla? A?
Mislim da je to realna pretpostavka da se mrtve osobe ne voze autobusom.
Ja stvarno ne znam šta se dešava, Leri.
Šta se dešava? Objasni to sebi ovako: Totani nervni slom. Ok?
Možda ima sestru bliznakinju. Sada, zaboravi to.
Kaži mi ako sam stavio previše ulja u tunjevinu.
Postaješ tako ograničena ovih dana. Ja stvarno... Oh, Bože.
- Halo? Ted. - Ted.
Nećeš mi verovati, ali videla sam gospođu Haus.
Da, gospođu Haus. Ubijenu ženu. Tako je
Nije ubijena. Bio je to infarkt Ne znam o čemu ona to priča.
Ne, sigurna sam da sam je videla. Bila je u autobusu.
Videla sam je trenutak nakon što si otišao.
Tako je. On je bio na degustaciji vina takođe. Važi, zašto ne.
Bi li? Sjajno. Idi proveri u Polovu i Lilianinu kuću...
Nemoj da proveravaš. Nazovi je kasnije. Moj brak se raspada.
Ako želiš da imaš aferu, ne treba ti ubistvo za to.
Kažem ti, videla sam gospođu Haus.
Da, znam. U autobusu punom mrtvaka Sada, sedi i jedi.
Mogu da ti pokažem to mesto, Leri.
- Šta misliš na ručak? Sutra? - Ne, imam poslovni ručak sutra.
To je takav šok.
- Sva vibriram od uzbuđenja. - Imamo karte za pozorište večeras.
Šta? Neću ići u pozorište.
Rezervisali smo karte još pre par meseci.
Da li ti shvataš značaj onoga što sam ti rekla?
- Kaži policiji, ne meni. - Šta imam da im kažem?
- Kaži im tvoju ludu priču. - Nemam ja priču.
- Nemam ništa. - Tako je, nemaš ništa.
- Sem što sam je sada locirala - Da, ok.
- Ok? - Sedi dole. Idemo u pozorište.
Džek, ti si bio tu kada je gospođa Haus umrla? Video si je?
- Video si je? - Ležala je na podu.
- Siguran si da je to bila ona? - Siguran sam.
- Siguran je. - Tako je. Tako je.
Moja žena ima noćne more i ne zna o čemu prica.
Ovo je za vremena kada sam te zvao da mi popraviš česmu a ti se nisi pojavljivao mesecima.
Domar je pijanica.
Sećaš se da smo osetili kako miriše na Dzek Deniels?
- Da, ali... - Pa ...
- Znam da nije video gospođu Haus. - Ako je bliznakinja, to je druga priča.
- Otkud znaš da je. - Ne znam.
Oh, znam.
On je u tome
Domar je u tome? On ne zna ni da zameni osigurač.
Mislim, ona...
- Šta? - Pa, živa je. Moje pitanje je:
- Ko je bio u toj vreći ?... - Ona nije živa osim ako je bliznakinja.
- Okej, sad ućuti. - Slušaj, neko...
Neko je kremiran, Leri. Neko
Umukni.
Lilijan Haus, devojačko prezime Lilijan Bil. Rođena u Pensilvaniji 1935..
Udata za Pola Hausa. Nije bliznakinja.
Ima sestru koja je otišla u Englesku pre 20 godina, brata koji je umro 1987.
- To je to. - To je mesto na kome smo sedeli.
Znam. Sedela sam do prozora kada si otišao. Pila sam vino.
- Pogledala sam napolje i videla je... - Videla si je kada sam otišao?
Videla sam je u autobusu. To je bilo strašno.
Bilo je, kao....
Sigurna si da si je videla?
- Videla si joj lice? - Videla sam je.
Izvini.
- Kažem ti. - Koji je broj autobusa?
Ne znam koji je bio broj, ali je išao sa zapada na istok.
- To je očigledno bio linijski autobus. - To je linijski bus.
Poslednja stanica je par blokova odavde.
- Mora da je sišla negde. - Njena destinacija je u sledećih 6 blokova.
Pa, hajde da prošetamo. Možda je sretnemo...
- Možda je vidimo. Videla si joj lice? - Ne zezaj me. Ne šalim se.
- Mislim da smo došli do kraja linije. - To je to.
- Gledaj. Gledaj... - Da, šta? Oh.
Pogledaj. Vidiš. On okreće. Da, to je sve.
- Šta ti misliš? - Šta?
Misliš li da bi trebali da ponovimo ovu trasu?
- Nosiš kravatu sa suknjom? - Ne znam čak ni da li to izgleda...
- Osećam se muškobanjasto kad je nosim sa pantalonama. - Jednostavno ne nosim kravatu sa pantalonama.
Ted.
- Pogledaj. - Šta?
- Taj hotel. - Šta je s njim?
VOLDRON. Kada sam bila kod njega u stanu, pozvala sam poslednji broj.
- Odgovorili su i rekli "Voldron." - Hajmo do telefona.
Halo? Gospođu Haus molim?
Gospođu Haus. Možete li da okrenete njenu sobu?
- Stvarno? - Pa?
Šta? Možda... Pa, možda se odjavila.
- Oh, Bože. - Ništa.
Šta ako...? Da, šta je sa Helen Mos?.
Siguran si? Niko. Niko sa tim imenom.
Dobro, uredu. Izvinite.
Sjajno.
O Bože. Izgleda da kiša ponovo počinje.
Pa?
Ako dobijem dva kralja, uzeću jednog. Drugačije, gotov si. Shvataš?
Nikada ne izlazim.
- Jednostavno ne mogu...
Ali mi je potrebna akcija, iz nekog razloga. Ok, samo...
- Bacaš? - Ne, samo ti igraj. Verujem ti. Pokaži mi.
- Deluješ smušeno. - Verovatno sam malo pijan.
- Od kisele vode? - Šta? Pojeo sam kolač sa rumom.
- Trebaju li ti karte? - Samo sekund.
Dopusti da vidim koje mogućnosti imam ovde.
Da. Imam...
Imam sve...
- Imam četri karte. - Četri.
- Spopao da bi propao. - Napolju i unutra je čisto.
U nevolji si sada.
Ne mogu da se ne otmem utisku da se mojoj ženi sviđa drugi muškarac...
...i to me stvarno brine. - Stvarno?
Da, zato ne igram baš najbolje.
Taj čovek je veći avanturista od mene, i mislim da su zbrisali.
Biću veoma usamljen, znaš, ako se to desi.
- Mora da je voliš mnogo. - Da, volim je.
Ako zeliš da je zadržiš moraćeš da se potrudiš. Ko je taj tip?
- Ted. Tip koga sam ti nabacivao. - Ted?
Pa, uvek možemo da se menjamo. Ted dobija Kerol, a ti mene.
Možda bi stvarno trebalo da se potrudim više oko Kerol.
- Da li ti je dosadno? - U svakom slučaju je zabavnije od Vagnera.
Da. Pa, za mene je ovo najuzbudljivija avantura u kojoj sam učestvovala.
Da li bi radije bila ovde sa Tedom?
Pa, on je veći entuzijasta.
- Veći entuzijasta? - Da.
- On je smešan tip. Ja sam težak tip. - Nekada si i ti bio zabavan.
Ako želiš zabavu na sahrani, on je pravi izbor.
Znam, ali...
- Da li se sećaš ovog kraja... - Šta?
...ovde sam te doveo kada smo tek počinjali da se viđamo?
Postao si takav davež pod stare dane.
- Sećaš se da je ovde bio bioskop...? - Da! Da, sećam se.
Vodio sam te da gledamo "Poslednje godine u Merienbedu".
Morala sam da ti objašnjavam film narednih 6 meseci.
Ko bi pogodio da su to bila sećanja? Znaš...
Imaćemo puno vremena da budemo konzervativni. Znaš?
Ovo je kao željena voćka koja nam je pala u krilo.
Život je takva rutina, a vidi gde smo mi sada.
Mi smo usred genijalne misterije.
Mogla bi da propevaš? U kolima smo.
Ne zezaj se samnom. Otvorena sam za nova iskustva.
Dozvoli da te pitam nešto lično. Da li si ikad spavala sa Tedom?
- Nemoj da se unervoziš. - Spavala? Jesi li lud?
Bili ste na gastronomskoj turneji po Francuskoj. Proveli ste noć zajedno.
Znam. A šta je sa tobom? Sećaš se?
Proveo si noć sa Džuli.
To ništa ne znači. Džuli me mrzi. Ti znaš...
Ona misli da sam ja slabić, bezveznjak. Prekini me kad poželiš da me braniš.
Čekam da kažeš nešto sa čime se ne slažem, ok.
Hej, provalila si me.
Leri.
Leri, Leri, pogledaj. To je ona! Rekla sam ti da je ona!
- Oh, moj Bože! Jeste. - Vidiš na šta mislim? Bila sam u pravu.
- Sigurna si? - Sigurna sam. Da.
- Oh, moj Bože. - Jel tako? Mislim, bila sam...
- Isuse, jesam.. To je ona. - Znam. Pa, kreći.
- Rekla sam ti. - Kako to misliš? Ti si luda.
- Oh, Isuse. - Prebledeo si.
Znam. Sva krv slila mi se u đoku.
- Hajde da vidimo šta se dešava. - Ne idem nikud.
- Plašiš se nje? - Ne. Ja sam mačomen.
Da, nekako, uplašen sam. Verovatno zato što je mrtva.
- Držaću tu stvar širom otvrenu. - Pa, kako?
- Bože, kada bi Ted bio ovde. - Ne pominji mi Teda.
- Ajdemo odavde. - Ne, imam ideju.
Znam. Iznenadićemo je. Ušunjaću se u hotel.
- Kako? - Da, ne. Ajde.
- Izvinite. Zdravo. - Zdravo.
Da li ste videli ženu koja je ušla? Nižeg rasta, oko metar i šestdeset?
- Nosila je pamučni džemper? - Starija?
- Gospođa Kejn? Tamne kose? - Gospođa Kejn? Oh, da. To je ona.
- Imamo poklon za nju. - Tako je. U kojoj sobi je?
- 611. - 611. Stvarno. Hvala puno.
Možda će nam trebati neke informacje. Dobro ću te nagraditi, ako sarađuješ sa nama.
- Kakvu to facu praviš? - Ideš li?
- Stižem. - Šta to radiš?
Ok.
- 607. - Veoma lepo.
Volim hotele sa plavim praškom po hodnicima.
611. Ovde, Leri. Važi.
- Gospođo Haus? - Gospođo Haus?
- Zdravo.
- Zdravo? Gospođo...O, moj Bože. - Ne verujem da je ona tu...
- Ne vidim je. - Možda ovo nije pravo mesto.
Samo traži, Leri.
- Tražim, tražim. - Nema ničega ovde.
- Lari! Čekaj! - Šta je bilo?
O, moj Bože. Pogledaj! Gospođa Haus! Gospođa Haus?
- Šta je bilo? - Halo?
- Leri. - Šta?
- Mislim da je mrtva. - Pokušaj da joj daš poklon.
- Gospođi Haus? - Ajdemo odavde!
Mislim da je mrtva!
Ja mislim da trčim na maratonu. Ta žena večno umire.
Ajde, idemo. Idemo!. Adrenalin mi izlazi na uši!
- Idemo stepenicama. Ajde. - Ok, važi.
Šta se dogodilo Sumnjala sam u gospodina Hausa...
- Tražila sam okolo i videla ruku na podu...
- i ona nije bliznakinja, ali smo proverili...
- Sve smo pregledali. - Nema nikoga tamo.
- Kako to mislite? - Nema tela tamo.
- Kako može da nebude nikoga? - Želite da vam pokažemo gde smo je našli?
- Bila je potpuno mrtva. - Bila je ovde.
- Baš ovde. - Definitivno je ležala ovde.
- Mi nismo ludi. - Izgleda da je sklonjena.
- Mi smo profesionalci. - Ja sam izdavač.
Ja planiram da otvorim restoran, sa francuskom kuhinjom.
Sjajna je kuvarica. Ja se protivim restoranu.
Smirite se. Smirite se! Molim vas!
Slušajte, dok ste se dovukli neko je sklonio telo.
Nije da niste bili brzi. Trebalo vam je tri minuta.
Ne računajući pola sata koliko je trebalo operateru da shvati šta pričam.
Niko ne sumnja u vas. Proverili ste čitavu zgradu?
Tako je.
Da li ste proverili...?
- Bio je na poslu čitav dan. - Neke svedoke?
- Sarđivali su. - Niste pominjali naša imena?
Ne, nismo. Ali ako mislite da ste mu videli ženu treba da mu kažete.
Ne. On je umešan u ovo.
Mislimo da treba da vam damo vizit karte. Ako primetite nešto sumljivo.
- Zovite nas, prijatan dan. - Hvala vam. Puno hvala.
- Ne razumem kako... - Treba mi piće.
Gde je Ted kada se ovakve stvari dešavaju?
Ima danas satanak sa Maršom Foks. Verovatno sada kupuje "špansku mušicu".
- Možda je i Helen Mos umešana. - Ne želim da znam o tome.
Treba da promenimo naše živote. Treba da se iselimo iz stana.
Početi ispočetka, možda u Meksiku. Prodavjući ćebad.
- Počinjem da se smirujem. - Stvarno ne znam šta se desilo.
To je bilo poput predstave u kojoj otvoriš vrata i vidiš mrtvaca.
Nikada nisam videla mrtvaca u svom životu.
Jedinog koga sanm ja video je moj stric Moris koji je umro u 94. god.
Kolobirao je zbog mnogo grudvica u žitaricama.
Da li je ovo najuzbudljivija stvar koja nam se dogodila u životu?
Ovo je previše uzbudljivo. Ne treba mi to.
Voleo bih da idem na pecaroški izlet ili da sretnem Bing Krozbija na Petoj aveniji.
Ne treba mi ubistvo da unese živost u moj život.
Ko god da je verovatno je bio još u sobi, sakriven.
Učini mi uslugu i kaži mi to večeras pre spavanja.
- To znači da nas je verovatno video. - Nisam zatvarao oči sve vreme.
Prestrašen sam. Ne samo to nego sam i pijan.
- Zanima me ko je ubica. Ko? - Pa, to je...
- Nije gospodin Haus. On ima alibi. - Da, ali to ništa ne znači.
Njoj alibi ništa ne znači.
Idemo odavde. Želim da idem kući.
Ponovo počinje kiša.
Kada bi Ted bio sa nama. On bi imao teoriju.
On ima mozak poput čelicne....
Soba je bila na kraju hodnika. To je baš tamo.
- To je ta soba. - Znam.
Šta ako su odneli telo preko ovog krova?
Šta je sa svetlom...? Leri, svetlo!
- Ovo je jezivo. - Od ovog me podilaze žmarci.
- Hajde da zovemo policiju. - Ne, ne. Ajde da proverimo.
Da proverimo? Neču ništa da proveravam.
- Upaljena su svetla gore.. - Da, to je ludo.
Zašto ne odemo kuči i zovemo policiju...?
Ne! Ovo je moj slučaj.
Kako to misliš "tvoj slučaj"? Ne želim da radim ovo.
Kada bi Ted bio sa nama.
Tedu bi klecala kolena. Ja se samo tresem kao list na vetru
Mi smo policijski istražitelji. Hteli bi da pregledamo sobu 611.
- Bili ste ovde ranije. - Tako je, da.
- Vi ste iz policije? - Samo.. Pokaži mu svoju podsetnicu.
- Moju šta? - Podsetnicu.
Tvoju identifikacionu karticu.
Ima svoju karticu.
- Ok. - Hvala vam puno. 611.
- Sjajno. - Da li ima nekih nevolja?
Ja sam detektiv. Borim se protiv zločina.
Uzeću karticu nazad. Skupa je.
Ok.
- Budi pažljiva. - Kazeš mi da budem pažljiva.
- Samo nemoj ništa da ispomeraš. - Neću.
Samo ću ostaviti otiske prstiju, tako da policija može lako da nas pronađe.
Ubica mora da se krio u ovom ormaru.
Ne sviđa mi se ovde. Idemo. Moram da budem u crkvi rano ujutru.
Mora da je izbacio telo veoma brzo.
Izvinite! Sobarica.
Ne morate da nameštate krevete. I ne želimo kroasane za dorucak.
Evo, zadrži ovo za sebe.
- Dušo, stvarno. Ajmo odavde. - To je razlog zašto je svetlo bilo upaljeno.
- Ovo je ludo. - Samo sekund.
Dopusti mi da pogledam okolo.
Napravio sam sranje. L...
- Leri! - Šta je?
- Leri, pogledaj. To je njena burma. - Kako znaš?
- Videla sam je na njoj. - Videla si?
Toliko o tome da je policija pregledala svaki cm. Gde si je našla?
Iza ovih vrata.
Ajdemo odavde. Ponesi prsten. Možda ima zalagaonica u blizini.
Policija nije bila detaljna.. Verovatno su mislili da smo ludaci.
Nisu našli telo... Mora da imaju 50 važnih poziva u minuti.
- Zašto bi se zamajavali sa nama? - Ovo je veoma dubok slučaj.
Ne bi trebalo da smo ovde. Jezivo je.
Ko zna ko je sve umešan u ovo? To možda ide veoma duboko.
Možda je ovo poput Vorenove komisije. Ne sviđa mi se.
- Oh, moj Bože! - Šta je to?
- Lift se verovatno pokvario. - Zašto smo stali?
- Opusti se. - Nemoj ti meni "opusti se"!
- Ja sam svetski poznat klaustrofobičar. - To je ok.
- Pritisni nešto. Ne sviđa mi se ovde. - Pritiskam.
Lako je tebi da to kazeš, ali ja imam fobiju.
Ima dosta vazduha u ovom liftu. Samo nemoj da paničiš, ok?
- Ne paničim. - Samo ne brini.
- Počeću da vičem sada. - Neko će nam pomoći.
- Neko će nas naći ovde. - Ne sviđa mi se ovo.
- Hej? - Zaustavi to.
- Hej! - Ne mogu da pronađem dugmiće.
Lebdim poljima, vidim pastuva. Ja sam pastuv.
Umukni, Leri. Leri, umukni i smiri se.
- Vidim polja, vidim pašnjake. - Umukni!
Ti kažeš:"izigravaj policajca" Ja kažem - ne.
Ti kažeš:" Pokaži legitimaciju" Ja kažem :"Kakvu legitimaciju?"
Leri, podigni me. Izaći ćemo ovde gore.
- Podigni me. - Ne možeš izaći kroz to.
Ne možeš ga otvoriti. Hermetički je zatvoreno.
- To se ne otvara. - Napravi mi "lopovski".
Gušim se. Ne mogu da dišem.
Leri, mislim... Sve što treba da uradim je da ga otvorim.
Spoji ruke.. Napravi lopovski.
Sačekaj sekund! Čekaj, čekaj!
Moraš da redukuješ te tvoje slatke deserte.
Sačekaj minut! Čekaj, čekaj!
Život mi prolazi pred očima. Najgori deo je bio vožnja krš kola.
- Mislim da sam je otvorila. - Plašim se.
- O, moj Bože. To je ona - Bože to je ona.
- Znači tu ju je sakrio. - Klaustrofobija i mrtvac.
To je džek pot za neurotičare.
- Uplašena sam. - Idemo dole.
Oh, Bože šta se dešava? Pritisni gore!
Ne mogu da vidim ni svoje ruke! Kako mogu da pritisnem "gore"?
- Mora da idemo u podrum. - Želim da siđem na među spratu.
- Šta to radiš? - Vraćam se u lift.
Ništa ne vidim.
- Nema ničega tamo. - Čekaj!
Šta to radiš? Hej, šta to radiš sa šibicama?
To su moje šibice.
Kada si bio u Café des Artistes?
- Bio sam sa jednom spisateljicom. - U Café des Artistes?
Francuskom spisateljicom.
Čekaj.
- Isuse. - Ovim putem.
Volim podrume sa jelkama i stolovima za bilijar.
Hej, vidi. Šta je ovo?
Nemoj tako brzo. Ne sviđa mi se ovde. Čudno miriše i čuju se neki zvuci.
Ne znam šta je to. Oh, Isuse!
- Smiri se. - Da se smirim? Nemoj da mi govoriš da se smirim.
Upali svetlo.
Dopusti da vidim. Zaključani smo ovde. Šta češ da uradiš?
Opusti se, opusti se.. Provaliću ih. Skloni se.
Pažljivo. Nemoj se povrediti.
Mora da su to neka od ovih novih vrata.
Ovde. Pokušajmo ovde.
Oh, Bože. Opet čujem zvuke.
- Šta je tamo? - Gde?
Gde to ideš? Ne napuštaj me.
Šta je? Mislim da je ovo izlaz za osoblje hotela.
- Hajde, otvori ih. Pokušavam. - Uspelo je.
- Idemo. - Gde?
- Čekaj,jel si video to? - Šta?
Neko je ubacio telo u kola. Bilo je obavijeno u čaršav.
Hajdemo.
To je to...bežimo odavde.
- Ne, slušaj. Ajde da ga pratimo. - Neću da ga pratim.
- Telo je u tim kolima. - Ne želim nikoga da pratim.
Požuri!
To je verovatno iznajmljen auto. Verovatno je i telo iznajmljeno.
Ajde.
O, Bože. Ne mogu da pratim taj auto.
- Pravo je ispred nas. - Gde?
Ne znam koji auto da pratim. Nisam dobar vozač.
Ne mogu nikoga da jurim. Sudariću se.
- Udariću školski bus. - Noću?
- Nema školskih buseva noću. - Ma nemoj, a šta je sa večernjom školom?
- Nemaš smisla za pravac. - 20l20. Pa, i nemam.
- Ne, nemaš. Prošao je baš ovde. - Gde smo?
- Ne znam. To je to! - Ne znam...
- To je njegov auto!. - Otkud znaš?
- To je njegov auto. - To je njegov auto. Da.
- Hajde da izađemo. - Budi oprezna. Oprezna.
Pogledaj! Pogledaj!
O, Bože! To je telo gospođe Haus!
Hajde! Možda možemo da zaustavimo to pre nego što...
O moj Bože!
Doviđenja gospođo Haus.
- To je definitivno bila gospođa Haus. - Šta ćemo da radimo?
- Pozvaću policiju sada. - I šta češ im reći?
Taj tip ima dokaz da mu je žena umrla od infarkta pre 2 nedelje.
Nemamo telo. Nemamo ništa. Šta? Šta je? Šta se dešava?
O moj Bože, Bože!
- Zdravo, kako ste? - Kako ste vi?
Mogu li da vas upoznam sa mojom saradnicom, gđ.Dalton?
Ovo su Leri i Kerol, moje komšije. Upravo smo gledali "Madam Bovari".
- Tako tužna prica. - Jeste.
Ubijena je na kraju.
Treba da svratite na piće, pre nego što odem na put.
Voleli bi.
Ako čujete da nekom treba stan, planiram da se selim.
- Idemo Gledis. - Baš šteta.
- Laku noč. - Laku noč.
Isuse, kakav dan, a?
Ne mogu da shvatim.
- To bi moglo biti samo ako je bliznakinja.. - Šta?
Možda je bliznakinja, možda nije.
Možda ima višestruku ličnost. Možda si ti bliznakinja, a možda ja.
- Jednostavno ne znam šta se dešava. - Ti si luda.
- Slušaj... - Čekaj, da...
- Dopusti da budem logična oko ovoga. - Znamo da nije bliznakinja.
- O čemu ti pričaš? - Želim da rešim ovu zagonetku.
Bliznakinja je, nije bliznakinja?. Sad još reci da smo mi blizanci?!
Šta si ti, luda? Ok, drzak sam. Drzak sam. Ok.
- Da, pokušacu da budem logičan. - Dobro.
Prva stvar je:
Bio je srčani udar. Šta ako su izmislili to? Možda neki otrov.
Nismo videli telo. Možda je to bila neka druga žena.
Neka žena koja verovatno ima nekih sličnosti sa gospođom Haus.
Domar je rekao da ju je video, ali on je pijanica.
Gospođa Haus se možda sakrila.
Čula si buku te noći.
To je možda gospođa Haus odlazila u hotel.
- Ne mogu da spavam, pa zato... - Čekaj. To nema nikakvog smisla.
Nažalost, on ju je ubio. Šta se kog đavola dešava?
Zašto ne pozovemo Teda i Maršu, odemo sa njima na večeru i popričamo o ovome?
- U jedan ujtru? - Pa šta?
Ted ju je izveo večeras na predstavu i na večeru.
- Zeliš da idemo sada u Nju Džersi? - Ovaj grad nikad ne spava.
Zato mi ne živimo u Dulutu. Plus, ne znam ni gde je taj Dulut.
Srećom.
- Stvarno si joj videla lice? - Naravno.
- Ovde sam da ti kažem... - To je bila gospođa Haus.
Nije bilo mogučnosti za grešku Bio je tačno tu.
- To je očigledno. - Šta je očigledno? Kako to misliš?
Očigledno je da je obavio savršeno ubistvo.
- Kako misliš? - Ok, slušaj.
Počećemo sa ženom koja liči na gospođu Haus.
To sam i ja rekao. To je moja ideja. Rekao sam isto što i ona.
Bili su sa tom ženom. Možda su imali večeru.
Nisu inicirali srčani udar. To je glupa izmišljotina.
Umrla je spontano. Nisu imali nameru da je ubiju.
- Možda im je odgovarala njena smrt. - Zašto?
Možda su imali neke koristi od njene smrti.
Ugrabili su priliku. Gospođa Haus ju je probukla u svoju odeću i sakrila se.
- To je upravo moja teorija - Sakrila se u hotelu.
Imamo sve puzle, sem ovog srčanog udara.
Muž je planirao da ode u Pariz sa onom mladom ženom.
On vara svoju ženu. Zato umesto da podeli zaradu...
...on je prevari i ubije.
- Helen Mos je takođe u tome? - Velike su šanse za to.
Šta je sa gospođom Dalton? On je reakao da je bio u bioskopu sa njom.
Ona mu je alibi. Ona je bila tu kada je zadavio svoju ženu.
- Rekla je da je bio na poslu. - On ju je predstavio kao koleginicu.
- Koleginica koja je možda zaljubljena u njega. - Varao je i nju.
Varao dve žene? Čovek stvarno ne deluje tako.
Izvukao se sa savršenim zločinom.
Nema tela kao dokaza, nema ničega, sve je sredio.
- Gde si je našao? Ona je genije. - Jeste. Ali on zna da mi znamo...
Ali nije ga briga. Zašto bi?
Svaki dokaz je uklonjen. Samo on, i možda njegova ljubavnica, znaju istinu.
- U pravu je. - Stanite. Ne znamo da li je to istina.
- To je samo teorija. - Da, ali sjajna teorija.
- Sjajna teorija. - Sve se uklapa.
Mislim da je sjajna.
Kada se vratim iz wc-a reći ću vam kako da ga uhvatimo.
- Neverovatno. - Gde si je pronašao?
Ona je stvarno nešto posebno. Jedna stvar povlači drugu.
Iznenađena sam da niste ugušili jedno drugo.
- Imali smo sjajan prvi sastanak. - Znao sam da će se slagati.
Samo što joj nisi uskočio u krilo.
O čemu to pricaš? Ja sam joj izdavač. Ja sam joj kao "očinska figura".
Nisi skidao ruke sa nje.
Šališ se. Ljubomorna si na Maršu?
- Nije da sam ljubomorna. - Šta radite vas dvoje?
Vidi ko se javlja. Nisi skidao pogled sa nje, kao da ima ...
Ljubomorna si jer se on interesuje za nju?
- Nisam ljubomorna. - Nego šta si...?
Da li dovodiš sve svoje spisateljice u Café des...?
Ok, obavila sam.
S obzirom da se izvukao bez dokaza, sve što imamo je blef.
Kad nemamo telo, kao da nema ni slučaja.
Kako to misliš?
Da ga zavaramo? Žarište nije obavilo svoj posao?
Moguće je. On vas je video. Zna da ste ga pratili.
- Zar niste mogli da uzmete telo? - Nismo mogli da je izvučemo iz žarišta.
Možda ste mogli da uzmete bar koji deo. Ruku ili rebra.
Šta on može da zna? Verovatno je suviše uplašen da bi bio pametan.
On je amater.
Bacio je telo i otišao, a vas dvoje ste
...nekako uspeli da ga izvadite.
- Sada mi možemo da ga pošaljemo na stolicu. - Volim ovu ženu. Jeziva je.
- Dopusti da ti objasnim zašto nam neće verovati. - Ja ne mogu da lažem, a da se ne nasmejem.
Neće, jer ako imamo njegovo telo, zašto bi mu rekli?
Zašto ne bi otišli pravo u policiju?
Ako kažeš pandurima ne možeš da ga središ.
U pravu je. Vidi kako to funkcioniše. Odeš u policiju, i šta dobiješ?
Odvedu ga u zatvor, i šta dobiješ? Ne dobiješ ništa.
Tako je.
Ali ako mu pokažeš dokaz, i tražiš da plati za to...
...postaće nervozan, jel tako? - Ima toliko rupa u toj teoriji.
- Šta? Kaži koje. - Imenuj jednu? Ok.
Čovek nas pogleda u oči i kaže: "koje telo"?
- "O čemu to vi pričate? Dokažite." - To će reći kad pokušamo da blefiramo.
- Kako? Šta ćemo da uradimo? - Namestićemo neko telo.
Ali gde da ga nađemo? Kod Madam Tiso?
Treba da nađemo nekoga ko će sarađivati.
- Koga? - Njegovu ljubavnicu.
Ona će reći:"Videla sam Lilijanino telo i hoću 100 000 dolara".
Zašto bi ona to uradila?
Sećaš se knjige koju sam ti, preporučila "Ubistvo na Menhetnu"?
Knjiga Maksa Šindela. Tako je, telefonski poziv.
Nikada mi nisi pomenuo tu knjigu.
- Ti ne voliš laku literaturu... - Od kad?
- Kakva je to knjiga? - To je sjajno! To bi bilo savršeno...
...zato što je ona glumica, želi da bude glumica...
Mogli bi da koristimo njegovo pozorište. On je dramski pisac. To je tako savršeno.
- Tvoje pozorište je stalno prazno, ionako. - Hvala ti. To je sjajno.
- O čemu vi to pričate? - Slušaj ovo.
Pozovemo je na lažnu audiciju i ti bi napisao neke dijaloge koji ništa ne znače.
Ona ih ponovi, a mi je snimimo.
- Slušaj. - Slušam.
I onda umiksujemo te rečenice sa trake i napravimo telefonski razgovor...
...i pustimo to gospodinu Hausu. - Jel i to u knjizi?
- To je savršeno.
To nece funkcionisati. Ne znaš šta će on da kaze.
- U knjizi su koristili više diktafona. - Umiksovali su.
- Baziraš svoj plan na trash literaturi? - To je sjajno. Sjajno
Izvukao se sa ovim ubistvom. Naša jedina šansa je da ga uhvatimo kada pokuša ponovo da ubije.
To će ga isprovocirati da ubije ponovo. Uhvatićemo ga u drugom pokušaju.
Izvukao se sa prvim ubistvom.
Znaš na šta mislim? U knjizi se desilo...
...da je ubio još dvoje ljudi koji su ga otkrili.
Ali vi ne morate da brinete za to.
- To je savršeno. - Ili to, ili sam dobio parkinsonovu bolest.
- Ne, možemo da ga uhvatimo. - On zna da ga pratimo, isprovociramo ga...
... on pokuša ponovo i mi ga prijavimo. - To je sjajno. Ti si divna. Očaran sam.
- Ili to, ili će se izvući. - Pa, ti želiš da kazeš...
Želiš da kazeš... Oh, čoveče.
Kažeš da treba da isprovociramo gdina. Hausa da pokuša da ubije Lerija i mene?
Da. Savršeno. Niste uplašeni?
Ne, nismo uplašeni. Samo razmišljam.
Samo želim da posetim sveštenika pre nego što počnemo..
Zdravo, B-24, poruke? Oh, stvarno?
Audicija za šta? Stvarno je to rekao?
Ok. Sačekajte. Dozvolite da uzmem olovku.
Da, pa, čula sam dovoljno od toga.
Sjajno. Hvala vam Suzan.
- Javićemo ti rezultat. Suzan Rafael,jel tako? - Hvala ti.
Ćao.
- Ovo je Helen Mos. - Zdravo svima.
- Ćao. - Ćao.
Imaš li...? Znam da si upravo dobila materijal...
...imala si suviše malo vremena, ali da li možeš da probaš?
- Mogu, ali imam nekoliko pitanja. - Naravno, pitaj.
Da li je ona razvedena u komadu?
Da. Da
- Sveže? - Da, da.
Ali je....veoma emotivna.
Znaš, puno osećanja...
Puno osećanja? Veoma jakih, da.
- Mogu li početi? - Da, kad god se osetiš spremnom.
- Halo Džo, ja sam... - Dozvoli da te prekinem. Izvini.
Mozeš li početi malo uplašenije...
...to će te dovesti do pravog rezultata. - Dobro, dobro.
Halo, Džo?
Ne mogu sada puno da pričam i ako buden zvučala čudno ne uzbuđuj se.
Daj mi tvoju ruku. Priđi.
- Pokušaj da ne zadrhtiš. - "Pokušavam, pokušavam."
Brže! Požuri!
Traže 200 000$ za to. Da.
Rekli su da je to Monet, ali meni se čini da je lažno.
Od kada se Džo vratio iz Vijetnama bacio je senku sumnje na sve.
Senku sumnje. Crni oblak.
Halo, Džo?
Ne mogu sada puno da pričam i ako buden zvučala čudno ne uzbuđuj se.
Halo, Džo?
Ne mogu puno da pričam sada...
Halo, Džo?
Od kada se Džo vratio iz Vijetnama bacio je senku sumnje na sve.
Senku sumnje. Crni oblak.
Oblak.
- Oblak
- Oblak.
Halo, Džo?
Halo, Pol?
Ne mogu sada puno da pričam i ako budem zvučala čudno ne uzbuđuj se.
- Savršeno. Sjajno. - To je sjajno.
- Pa, izvini. - To je sjajno.
- Evo je. - Gde?
- Drži je zauzetu čitavo popodne - Improvizovaću.
Ne bi trebalo da bude teško. Ona je gladna glumica.
Pričaću sa njom o ulozi, o njenom životu, prošlosti...
- Zaustavi auto. - Pokupiću te kasnije.
- Srećno. - Takođe.
Da li neko želi malo gvacemala?
Prekini sa gvacemolam, treba da počnemo.
- Pola tri je.. - Verovatno se vratio.
- Važi, krećemo. - Uključio si diktafon?
Uredu, samo sekundu. Onda možemo početi. Znači, na diktafonu smo.
- Ovo je ludilo.. - Sada, čekaj. Evo ga...
Nisam nervozan.
Izvođac radova dolazi a ovde nema nikoga..
- Ja ću to srediti. Ti idi i javi se. - Da, da, dobro.
Halo?
Halo, Pol.
U čemu je problem?
Oni imaju telo tvoje žene. Pokazali su mi ga.
Ponovi to još jednom.
Imaju telo tvoje žene. Pokazali su mi ga.
- Ko ima telo ? Koliko ih je? - Tvoje komšije. Ima ih četvoro
Traže 200 000$ za njega.
Jel zoveš iz govornice? Čujem neki eho.
- Spusti. - Nemamo odgovor za to.
- Prebaci se na drugu rečenicu. - Koju rečenicu? Čekaj.
Ili im plati, ili ih se reši.
- Ne možemo razgovarati o tome preko telefona. Možemo li se naći? - Da! Drže je u zamrzivaču.
- Šta? Šta si to rekla? - Od pre dva sata.
- Dva šta? Dva sata, šta? - Spusti.
- Zajebali smo stvar. - Glupo.
- Promeni traku brzo. Promenili smo. - Dobro. Pritisni nešto.
Ok.
Halo, Pol? Ne mogu sada puno da pričam i ako budem zvučala čudno ne uzbuđuj se.
Ne pričaš povezano.
- Možemo li se naći? Na uobičajenom mestu. - Spusti.
Helen? Helen? Još si tamo?
- Ok, požurite. - Zaboravi ovo.
- Neka neko pritisne nešto - Kerol. Pritisni.
Nemaš izbora. Plati im, ili ih se reši.
- To nema smisla. Deluješ uznemireno. - Nije mi ništa.
- Brinem za tebe ovih dana, Pol. - Dobro sam.
- Promenio si se. - Rekao sam ti da sam dobro. Prestani da me gnjaviš.
- Nikada me nisi odbacivao. - Ostavi me na miru!
Ne želim da vodim ovakve razgovore!
Moj posao je da čekam sat vremena i onda da pozovem gdina. Hausa iz govornice?.
- Zašto bežiš? - Treba mi promena.
- Shvatila sam nešto... - Zbog čega si zabrinuta?
Kako si mogao da daš knjigu Marši a ne meni?
Šta? Upravo smo obavili sjajnu stvar. Marša voli da čita iste knjige kao ja.
Mi nemamo ništa zajedničko, to je sigurno.
Sada kada je Nik odrastao, suočeni smo jedno sa drugim.
Imaš mnogo zajedničkog sa Tedom. Otvorićete restoran i mogli bi..
da se skidate i premazujete čokoladom i raznim sosevima.
Šta je sa Maršom? Čemu ona može da te nauči, sem pokera?
- Ničemu, ja sam njen izdavač. - Vreme je da procenimo naše živote.
Da procenimo naše zivote?. Ja dobijam desetku, ti šesticu.
- Možda ću ponovo posećivati psihijatra. - Ne treba ti psihijatar.
Ništa tebi ne fali, što ne bi moglo da reši par bensedina.
Volela bih da malo budem sama, Leri. Leri? Samo.. Ok.
Imam ludog oca. Traže ga u tri države. Ima gomilu saobračajnih prekršaja.
- Zato smo se preselili u NjuDžersi. - Tvoga oca traže zbog prekršaja?
Da. Preselili smo se ...
Učestvovala sam na raznim takmičenjima. Bila sam čak i tinejdz miss...
To je sjajno.
Bože.
Je li to bilo pre pre četvrtog abortusa?
- Posle, ali pre nagrade za dramu. - Nagrade za dramu? Ne sećam se...
Sećaš se? Onaj spot. Magbet u toplesu?
- Da, za studentsko bratstvo. - Da.
- Magbet u toplesu, kako sam mogao da zaboravim? - Bila sam sjajna.
Halo, gospodine Haus? Ovde Leri Lipton.
Imam paket za koji mislim da će vas interesovati.
Naravno, koštaće vas 200 000$ u sitnim, neobeleženim novčanicama.
Ili većim, obeleženim, ako hoćete tim putem.
I ja imam paket za vas. Ako želite da vam žena ostane živa, radite kako vam kažem!
Stvarno? Pa, mislim da blefiraš.
Ne pokušavaj da blefiraš blefera. Ako imaš Kerol, daj mi je na telefon.
Leri, pomozi mi! Ovde sam, Leri!
O moj Bože, Nemoj je povrediti!
Rekao sam ti gde da se nađemo. Donesi taj paket.
Kada ga uzmem i odem, dobićeš Kerol. U supotnom, ubiću je!
Da, da, ne. Razumem. Biću tamo. Biću tamo.
Da, doneću telo tvoje žene. Ona je u gepeku mojih kola.
Da, obećavam, biću tamo.
Nemam telo njegove žene.
Blef na blef.
- Gde je Kerol? - Pokaži mi Lilianino telo.
- Imam ga. - Nema šanse da je "preživela" žarište .
- Ne... - Ako ne blefiraš, gde je?
- Zašto si nervozan? - Gde je ona?
- U gepeku mojih kola. - Otvori ih. Sada.
Ako nije tamo, prosvirraću ti metak kroz glavu.
Hajde. Hajde!
- Odstupi. - Ne, imam je.
Ako je nemam, kako to da imam njen prsten?
- Mislim da lažeš! - Ovo je njen prsten. Nije li?
- Šta je to? - Ne umem da blefiram.
- Izgubio sam bogatstvo u pokeru zbog toga. - Slušaj.
- Nisam blefer. - Odstupi...
Idemo.
- Upomoć! Upomoć!
Ne mogu nas videti iza platna. A ne mogu nas ni čuti zbog ozvucenja.
- Čak ni pucanj. - Zdravo, Pol. Nisi me očekivao?
- Gospođo Dalton. - Mnogo toga si mi obećavao godinama.
I onda si odlučio da me prevariš sa mladom manekenkom.
- Nikada te nisam zavodio. - Kasno je za izvinjenja.
- Niko od vas ne može ništa da dokaže.
Nišanim na tebe, ljubavnice. Naravno, ubiti tebe znači ubiti i sebe.
- To je ista stvar. - Ali prilično sam umorna od nas oboje.
- Tako mi je drago. Dobro si? - Oh, Bože Leri!
Tako sam srećan što te vidim!
- Nikada mi nije bilo draže da vidim nekoga. - Izvadi me odavde.
Jesi li dobro?
Ne znaš šta se sve desilo. Više nikada neću poreći da život imitira umetnost.
- Treba da zovemo policiju. - Da i stakloresca.
- Znam. O, Bože. - Brzo. Zovi.
Zovi. Znam. Leri. Oh, Bože, Leri.
- Žao mi je. Žao mi je. - Isuse.
- Ženo moja. - Halo?
Oh, Bože.
Bože, sve je tako komplikovano. Ne mogu da povežem sve.
Slušaj. Objasniću ti sve još jednom.
Gospođa Haus je imala sestru koja se odselila u Englesku pre 20....
Promenila je ime kada se udala. Muž joj je umro.
Vratila se u Njujork, bila je bogata, ali pustinjak.
Gospodin i gospođa Haus su znali da nisu u njenom testamentu.
Pozvali su je na večeru, a ona je iznenada umrla.
Ličila je na sestru tako da su to iskoristili i pretvarali se da je Lilian umrla.
Kremeirali su sestru.. Lillian je otišla u jeftin hotel...
..pretvarala se da je njena sestra: nosila njenu odeću, prebacivala imovinu...
...prebacivala pare na svoj račun. Nije shvatila da se njen muž....
udružio sa Helen Mos, lepom manekenkom.
Odlučio je da ne deli pare sa ženom...
I zato ju je ubio.
Kremirao je, odnosno stavio u topionicu čelika.
...tada smo se mi umešali i pratili ga.
- Imao je sjajan alibi. - Tu ženu koja je radila sa njim?
Ona ga je pokrivala. Volela ga je. Nije ni sanjala da je ubica.
Želim da proslavimo. Šta želiš da radimo?
Želiš li da vidimo šta rade Kerol i Leri?
Mislim da žele da budu malo sami.
Da. Ok. Uredu. Pa, imaš li neki plan?
- Vodiš me na večeru, jel da? - Tako je. Ne možemo da spavamo zajedno.
- Zašto? - Ne večeras.
Spavao sam sa Helen Mos danas Nisam više mlad i lud ko nekad.
Sve bi uradio da uhvatiš ubicu, zar ne?
- Neverovatno iskustvo. - Znam.
- Još uvek vibriram. - Znam.
Znaš, bio si iznenađujuce hrabar.
Stvarno? Kako to "iznenađujuce"? Deluješ šokirano.
- Znaš, ja sam prilično dobar momak. - Znam.
Gde želiš da idemo na večeru? Hajde da ne idemo tamo gde serviraju kukavice.
- Čemu se smeješ? - Znaš, volim te.
Kako si mogla da budeš ljubomorna na Maršu? Nije li to glupo?
- Zar nisi znala da te volim? - Ti si bio ljubomoran na Teda.
Na Teda? Šališ se. Kada mu oduzmeš fensi cipele...
nakvarcan ten i lažne zube, šta dobiješ?
- Tebe. - Tako je. Ta ti je dobra.