Продуцентска компания "Среда" представя филма на ЕГОР БАРАНОВ
Бихте ли запалили цигара?
Аз ги отказах. Поне да подишам дима.
Докъде стигнахме вчера?
ПЬОТЪР ФЬОДОРОВ
ПАУЛИНА АНДРЕЕВА
ЕВГЕНИ СТИЧКИН АЛЕКСЕЙ ГОРБУНОВ
ЕКАТЕРИНА ВОЛКОВА ЕВГЕНИЯ ДМИТРИЕВА
ДМИТРИЙ ШЕВЧЕНКО МАКСИМ ПИНСКЕР
ИВАН ШЧЕНИН АЛЕКСАНДР ГОЛУБКОВ
сценарист ОЛЕГ МАЛОВИЧКО
СКАКАЛЦИ
На колко да сме били, когато се запознахме?
На 21-22 години.
Деца още. Не знам какво беше това.
Случайност или съдба.
Ако той беше успял да си вземе душ онази сутрин, нямаше да го забележа.
Къде се мотаеш? Заради теб губим пари.
Добре де! Не мрънкай! - Не мрънкам.
Важни клечки.
Колко искаш? - Изчакайте!
Валя! Работниците са тук.
Знаеш ли колко се изръсих в банката? Всичко вложих в проекта.
С остатъка купих къща на юг, на 8 км от града, наоколо е безлюдно.
И забележи! До водата са двеста метра.
Хайде, дочуване, че работниците са тук.
Какво ще кажете, младежи, ще приключим ли за един ден?
За ударниците ще има бонус.
Здравейте всички. - Здравейте.
Събуди ли се, принцесо? Много рано днес.
Татко, престани! - Намажи се с крем.
Да не сте погледнали натам!
Хайде, на работа!
Кой вони така на риба?
Аз.
Карах нощна смяна в рибния цех.
Миризмата е убийствена. Ще се прибирам.
Няма да приключим днес. - Вече се спазарих с търговеца.
Казах ти, че утре ще дойдем пак.
Чакай малко, моля те.
Ти се печи, аз сега ще се изкъпя.
Казвам се Артьом.
Лера.
Пардон.
Голяма работа е. Седне ли да играе карти,
винаги печели, особено на събличане.
Може ли да те целуна? Приятел съм ти, позволено ми е.
За мен е позволено.
Марат, престани!
Като пийнеш, мамка му,
и се самозабравяш. - Слушай, Лермонтов...
Обичам те!
Вижте...
Ще си ходим ли? Ние си тръгваме.
Чао!
- Катя, тръгвай!
Катя!
Катерина!
Защо те наричат Лермонтов? - Не приличам ли?
Не, той е бил с мустаци. - Ами така?
Ако се държиш прилично, после ще ти кажа.
Не ми казвай, щом не искаш. Много си смешен.
Моторът е много шумен. - Какво?
Моторът е много шумен, нищо не чувам.
Не те чувам. Моторът бучи.
Хайде, чао. - Чакай!
Дай си ръката! - Защо?
Ще ти предскажа бъдещето.
Какво пише там?
Не знам. Хич не ги чаткам тези неща.
Просто исках да подържа ръката ти.
Не знам как си свикнал с летовничките,
но при мен тези не минават, ясно ли ти е?
Добре. Утре пак ще дойда.
Някой да те е канил?
Не ми трябва покана.
И нагъл на всичкото отгоре. Ясно, хайде, чао!
Пиша стихове, затова ме наричат Лермонтов.
Сериозно?
Да, татко ме научи. Като дете силно заеквах.
Трябваше някак да общувам с момичетата и им пишех бележки.
Със стихове? - Да.
Изрецитирай нещо!
Утре ще го направя.
Ще напишеш ли нещо за мен, Лермонтов?
Вече пиша.
Казват, че си щастлив, когато се влюбиш.
После, все едно, ще боли, но в онази нощ аз бях щастлива.
Все още не разбирах колко съм загазила.
Нищо ново.
Какво става, татко?
Хайде, татко, ставай!
Отивай да си лягаш! - Какво правиш? Стига!
Аз сам!
Добре.
Разказвай де!
Какво? - Как какво?
Целият сияеш, усмивката ти се вижда от километър.
Срещнах едно момиче. "...с изписани вежди".
Да, не си се метнал на мен, синко. Мязаш на майка си.
И тя беше лекомислена, цял живот въртеше опашка.
Може още да я върти. Не можеш ги разбра жените.
На теб кой ти пречи? Иди на кино.
Или в парка. Покани леля Вера.
Тя не сваля очи от теб. - Вера ли?
Сравняваш това плашило с майка си?
"И по-добре е да си сам, отколкото с кого да е".
Кой го е казал? - Омар Хаям.
Браво!
Виж, аз...
Днес нахвърлих нещичко.
Нежност и болка.
Болка... Болка.
Любовната мъка не ще да премине.
Подема тихо вятърът в нощта познатия рефрен.
Времето не лекува. Върви си, върви!
Било е всичко мимолетен сън.
Сърцето ми пулсира диво.
В ръцете на съдбата се оставям.
А спомени душата ми изгарят.
Изгарят...
Браво.
Татко, ти си най-добрият!
За теб, синко!
Ти си походи.
Походи си, Артьом!
Но когато срещнеш единствената, вкопчи се в нея със зъби и нокти.
И я дръж в мъртва хватка, иначе
цял живот ще бягаш по жени като невидял.
Стига ти толкова за днес. Още 5 минути и си лягай!
Изгарят...
Татко, пак ли?
Хайде, ела!
Спокойно, всичко е наред.
Това е жестоко.
Харесаха ми. Браво на теб. Впечатлена съм.
Роднина ли ви е? - Гуревич ли? Пази Боже!
Приличаме ли си?
Партньор е на баща ми. Издател е.
Сериозно? - Да. Гений е.
Започнал е като кореспондент, сега е крупен издател.
Като завърша университета, ще работя при него.
Защо се мотае тук?
Харесва ме.
Не е зле.
Дилетант, но със заложби.
Не се тревожи, сега е пълно с такива в бизнеса, политиката, медицината.
Не пишеш ли проза? Стиховете не се пласират изгодно.
Не ги пиша, за да ги продавам. - А за какво? Всичко е за продан.
Само цената е различна - пари, успех, слава, жени.
Ела в Москва, ще те взема на работа.
Тук е пълна скръб. Ще пукнеш.
Благодаря, но ще се постарая да оцелея тук.
Никакви амбиции ли нямаш?
На твоята възраст си продадох апартамента.
И купих едно вестниче.
"Природолюбителите на Карелия". Сега имам издателска къща,
телевизионен канал, 2 радиостанции, защото започнах навреме.
Яко.
На моя фон вие сте направо свръхчовек.
То на твоя фон не е трудно.
Бях се зарекъл да не играя карти с теб.
Хайде да си тръгваме.
Не ти ли харесва тук? - Не знам, долнопробно е.
Пичове, изтърсиха се мирновските бабаити, 30-тина души.
Налитат ли на бой? - Да идваме ли?
Къде отиваш? - Остани тук 5-10 минути.
Артьом!
Нали те помолих? - Ще се биете ли?
Не викай! - Или сега тръгваш с мен,
или няма да ме видиш повече. Не се шегувам.
Не мога да си тръгна така. - Ако знаех, че си такъв,
нямаше да изляза с теб, така че избирай.
Тьома, идваш ли? - Артьом, заведи ме у дома!
Спри!
Спри, пътят е хлъзгав!
Сърдиш ли ми се?
Не, но се получи неудобно пред момчетата.
Беше лудо лято. Приказно.
Никога не бях преживявала такова нещо - ни преди, ни след това.
Мама поговори с татко, и те проявиха толерантност.
Артьом не спираше да ме смайва.
Струваше ми се, че знае всичко. Имаше толкова много книги.
Попитах го дали е разгърнал поне половината.
Каза ми, че е прочел всички.
Баща му е обиколил света.
Докато бил в морето, семейството се крепяло.
Когато напуснал, се изяснило, че имат различия с жена си.
Майка му се омъжила и заминала в Германия.
Казала, че ще вземе Артьом, когато й потръгне.
Явно още не й е потръгнало.
Странно! Всеки ден беше безкраен като година.
А лятото отлетя като миг.
Не мога да живея без теб, разбираш ли?
Ще се чуваме.
Ще ти пиша всеки ден.
Не е същото. - Ще дойда при теб.
Като приключим с къщата на търговеца, ще дойда при теб.
Спрете!
Какво? - Спрете, ще се върна!
Лера, я не откачай!
Спри, ще скоча в движение!
Скачай! - Валя, спри!
Нещо друго? - Спри, моля те!
Ще ти разреша да останеш, щом искаш, но ме изслушай.
Помниш ли леля Оля Ножкина? - Дебелата ли?
Дебелата. Беше първа хубавица в класа.
Канеха я за модел при Слава Зайцев. Как й завиждах!
Стига бе! Наистина? - Отмъкна ми гаджето, Едик.
Беше хубавец, свиреше на китара.
Ожениха се след бала.
Сега са прехвърлили 40, живеят при родителите й,
с децата, без перспективи, без пари.
Тя го мрази от дън душа, но край, изпусна влака.
И търчи Оля като кон между печката, магазините и децата.
Вечер стои пред телевизора и се тъпче до пръсване.
Това ли искаш? - Артьом е различен.
Той е умен и талантлив. Аз го обичам.
Останеш ли, след половин година ще го намразиш.
Какво те чака там? Кариера, приятели, работа?
Каква се виждаш? Жена на строител, рибар, какъв е той, изобщо?
В Москва имаш бъдеще, а тук...
И аз обичах веднъж.
Бог ме опази, не се омъжих за него.
Знаете ли какво разбрах?
Ние не се променяме. Изобщо.
Ние сме тези, което сме. Колкото да опитваме да се променим...
... няма смисъл.
Лера! - Артьом?
Какво правиш тук? - Дойдох при теб.
Нещо не ми се радваш.
Още кафе? Или нещо друго? - Не, благодаря.
Как е баща ти? - Добре, праща ти поздрави.
Какво става с телефона ти?
Смених си номера.
Заради мен ли?
Ясно.
Лятото свърши, започна истинският живот.
Какво не ми е наред? - Тьома, недей!
Отговори ми, имам право да знам какво не ми е наред.
Много тежко понесох раздялата.
Мама дори ме заведе на психолог. Още съм на хапчета.
Различни сме.
Сложно е за обяснение. Твоят живот е там, моят - тук.
Не се ли вписвам в твоя живот?
И защо? Защото нямам пари, или просто съм тъпанар?
Имахме лятна авантюра, случва се на много хора, докторът каза...
Лера, ние се обичаме, ти от това ли се лекуваш?
Тьома, не искам да си тръгваш така.
Никъде няма да ходя. Оставам тук.
Щом трябват пари, ще ги намеря.
Не знам какво са ти втълпили вашите,
но аз не съм по-лош от московските баровци.
Ти ще си с мен.
Обичам те.
И тъй... сбогуваме се до шести.
Ще се видим на шести, Татяна Ивановна. Всичко хубаво!
Нали каза, че пиша добре? - Казах.
В нета е пълно с такива "писатели".
Трябва ми работа - каквато и да е.
Дадох всичките си пари за квартира. - Не ме карай да те съжалявам.
Не ми пука за проблемите ти.
Изтърсваш се ни в клин, ни в ръкав...
... неканен.
Добре, не се стягай. Благодаря.
При Лерка ли си дошъл?
Ще те назнача като куриер. Пиши, щом искаш,
ако ми хареса, ще го публикувам. С мен си на вие.
Лятото си е лято. Тук си никой, и трябва да си знаеш мястото.
Устройва ли те?
Да.
Здравей. Какво става?
Нищо особено.
Искаш ли да се видим? Да ми покажеш града.
Не, у дома съм си, не се чувствам добре.
Ясно.
Добре, оздравявай!
Благодаря. Чао.
Чао. Целувам те.
Онова момче ли беше - Артьом?
Благодаря ти, че му даде работа.
Сигурно не си е струвало. - Все едно, щеше да остане.
Така поне го държа под око.
Какво е това?
Отвори го.
Благодаря.
Смъртта е безсмъртна.
Животът ти е като воня на нишадърен спирт.
Какво ще пиеш? - Още не съм решил.
Никога не би те зарязала в беда горчивата шега на битието.
Продължаваме да се забавляваме.
Пошлостта е наркотик за душата,
загнездва се и тихо я прояжда, а ние чакаме безропотно смъртта.
Благодаря за топлия прием, изроди! - Ние ти благодарим, че млъкна.
Едно, едно... - Ти си едно-едно.
Ами да.
Аз скоро в танк ще се превърна.
На практика ще съм неуязвим.
Защото няма други начини да оцелееш в суровия ни свят.
Трънлив е пътят, брат, но ти не се отказвай.
Опитай да не губиш вяра в себе си.
Пресей през сито мрачните си мисли.
Добър си, продължавай, не се притеснявай!
Стъпчи лакейския хомот, бори се да спасиш душата си.
Живей...
Изрецитирай още нещо!
Започнах да лъжа.
Никога не съм лъгала, но сега излъгах теб.
Луда работа! Ако не беше ти, днес щях да направя глупост.
Но ти се появи, и всичко се промени. Дойдох на себе си, благодаря!
Глупак, какво правиш?
Лерка, ще издадат стиховете ми.
Представяш ли си, някакъв пич иска да ги издаде.
Сборник стихове от Артьом Циганов.
Москва, живей!
Искаш ли чай? Нямам друго, освен чай.
Какво е това? - Кое те учудва толкова?
За квартирата плащам повече. - Ами плащай по-малко.
Мислеше си, че ще печелиш пари със стихове?
От къде падаш, глупаво момче?
Явно от Марс.
Искаш ли? - Не.
Само напушен мога да понеса Рашката.
Иначе ме хваща страх.
Мир? - Мир.
Имаш ли апартамент? - Не.
Поне имаш издателство.
Ето ти го цялото издателство.
Карай я по-леко, старче!
На 6-ти трябва да платя наема за квартирата.
Чакай!
Мой приятел има агенция.
Кажи му, че аз те пращам. Не!
По-добре нищо не казвай. Реклама и фирмени мероприятия.
Ще съчиняваш стихчета за пари.
Ще разменяш дарбата си за жълти стотинки.
Не стига, че излагаш мен, ами си съсипваш и бъдещето.
Той е свикнал на дъното, но пред теб имаш бъдеще.
Ако не потръгне, ще се върна. - Какво ще си помислят за мен?
Че дъщеря ми... - Какво ще си помисли Гуревич?
Писна ми от твоя Гуревич и от проекта ти, да се провали дано!
Заложил съм на карта всичко. Така ли ми помагаш?
Хайде, заминавай, поживей без татко и мама.
Няма да ви нося на гърба си, няма да получиш и една стотинка.
Да се задавите дано с вашите пари! Не искам да имам нищо общо с вас.
Артьом още утре ще напусне и ще си намери друга работа.
Никога повече няма да ни видите. Ще заминем и няма да ни намерите.
Млъквай! Каква е тази истерия, не крещи на баща си!
Съжалявам, че при вас нещата не са се получили.
Но не го причинявайте и на другите. - Валя, недей!
Отивай в кухнята, вземи "Корвалол" и си легни!
Легни си, ти казах, няма да се погубваш, заради тази...
Той е болен човек, разбираш ли? Върви при онзи!
Сега е безсмислено да говорим. Тръгвай!
Поживей в колиба. След един месец ще си поговорим.
Ще можеш ли да шофираш?
Не помня да съм карал в друго състояние.
Колко още ще се бави?
Побързай.
Съжаляваш ли?
Не. Чувствам се свободна,
сякаш стоя над пропаст - страшно, но страхотно!
Извинявай.
Да.
Ама ти сериозно ли?
Супер! Да, благодаря.
Разбрах, да. Ще дойда. Благодаря ти, че се обади.
Кой се обади?
Гуревич. Представяш ли си, напечатал е очерка ми.
Назначава ме за щатен кореспондент, без образование, без нищо.
Заплатата е хилядарка на месец, като начало.
Радваше се като дете.
Вие ли сте Артьом Циганов? - Да.
Може ли да се легитимирате? - Какво е станало?
Има колет за вас. Подпишете тук.
От кого е? - Откъде да знам.
Пътна помощ ти вдигна колата, повредена ли е?
Какво?
Що за цирк, къде ми е колата? - Първо - здравейте, Артьом.
Второ - изхвърлих таратайката ви. Харесва ли ви подаръка?
Цветът и моделът са същите, мъжете са консервативни.
Каня ви да го отпразнуваме. Адресът е на листчето.
Така ме гледате, сякаш ви трябват органите ми.
Не всички.
Колекционирам човечета. Колкото по-креативен е екземплярът,
толкова по-престижно е да го притежаваш.
Игор много ми е говорил за вас. - Да виждате някъде по мен етикет?
Аз не се продавам. - Аз и не те купувам.
Не съм толкова стара, че да си плащам.
Колата ви е в двора, върнете ми таратайката.
Какъв стил!
И таратайката ви е в двора, от другата страна.
Знаех си, че няма да я вземеш.
Артур, ела да вземеш колата и я върни в рент-а-кар.
Ключът е у мен.
Рент-а-кар? - Да не съм глупачка,
че да подарявам такива подаръци. Ние дори не се чукаме.
Това някаква проверка ли беше? - Да минем на ти.
Да минем на ти. Аз не пия.
Не си го и помисляй! Няма да ти оказвам натиск.
Нито ще те унижавам с подаяния. Но ако бъдеш с мен,
ще ти дам всичко,
себе си и света в добавка.
Няма да стане.
Ако искаш приятелство, няма проблем.
Става като начало, аз умея да чакам.
Къде отиваме? - Изненада.
Има стъпало.
Стига, чувствам се като глупачка. - Сега.
Мирише на боя.
Стоп.
Какво е това?
Апартамент. Наш е.
Купих го. - Как така? Ами пари?
Теглих кредит от службата. Край, сега си имаме дом.
Артьом, защо си го направил?
Нямаме излишни пари, без друго си броим стотинките.
Ако ще плащаш и лихви на Гуревич, ще те превърне в роб.
Няма да стане, аз съм млад и талантлив, ще спечеля пари.
Как? Със стихове и очерци ли?
Пак ще икономисваме до дупка. Няма да се забавляваме.
В краен случай вашите ще помогнат. - Само това липсваше.
Постъпих глупаво. Извинявай.
Те са ти семейство, трябва да се сдобриш с тях.
Ако им се роди внук, място няма да си намерят от радост.
Повярвай ми, Лера, нямам нужда от нищо друго.
Чуваш ли? Остани с мен, всичко ще направя за теб.
Разбира се, че ще остана.
Чакай, това не е всичко.
Омъжи се за мен!
Добре.
Ще те обичам, няма да те пускам в кухнята.
Няма да пипнеш нито стирка, нито парцал.
Съгласна съм.
Да, мамо.
Знаете ли какво е щастието?
Измама. Все едно, животът ще си покаже зъбите.
Къде е сега?
Идвам веднага.
Арестували са татко.
Владимир Викторович, здравейте! Тук съм заради Черьомин.
Какво му има? - Той е болен, прекара микроинсулт.
Ето снимки и лекарско заключение. - Какво ми ги тикате?
Да не съм лекар? Като е болен, извикайте доктор.
Владимир Викторович...
Изслушайте ме, моля ви! - Излезте от тук!
Вижте снимките! - Да съм ви поканил?
На чист руски ви казах да извикате лекар, това е!
Хайде вън!
Трябва да влезе в болница. В килията ще умре.
После ще го измъкваме. Сега най-важното е да не умре.
Господи, какви ги говоря!
Тьома, какво да правим?
Трябва да звъннем на Гуревич. - Аз ще му се обадя.
Не го прави, това са...
... семейни дела, той ни е много близък.
Тьома, не се обиждай.
Аз ще остана с нея.
Добре.
Ти разбираш ли колко важни хора е подвел?
Ти си ни приятел, Игор! - Вече направих всичко, което можах.
Поне няма да го пречукат в килията.
Ще полежи известно време, но ще остане жив.
Ако продължа да го подкрепям, хората ще ми обърнат гръб.
Не мога, Ира. Разбери ме. - Ти си ни много близък.
Дай ни някакъв съвет.
До шия е затънал в дългове. Ако някой купи проекта му...
Значи трябва да го продадем. - На кого?
Няма купувач. - Можем да продадем къщата,
апартамента, колата, какво още... - Ира! Това са жълти стотинки.
Ти няма ли да купиш проекта?
Защо? - Изгодно е.
Ще ти обясня всичко, татко ми каза. - Какво ти каза?
Мамо, ти не знаеш.
Прибирай се! Ние с Игор ще си поговорим.
Мамо, тръгвай си, моля те!
Тръгвай, всичко е наред!
Ела при мен!
Артьом ми е приятел.
Разделихме се отдавна.
Не знаеше ли?
От три години съм луд по теб.
Лера! - Артьом, махай се!
Пиян си, махай се! Тя не иска да те вижда.
Сега ще извикам милицията.
Лера!
Лера, знам, че си тук!
Артьом!
По дяволите!
Почти веднага се ожениха.
Да продължавам, или ще го оставим за утре?
Ще изляза за половин час.
Купих.
Ще ги събера.
Какво е това?
Какъв е проблемът?
Не можех да не ги поканя.
Неудобно е. - Престани, как ще е неудобно.
Ще се съберат всички и ще се напият.
Повярвай ми, омъжвам се за трети път.
Добре. Искаш ли кафе? - По-добре вино.
Не ти ли е множко виното? - Не ставай досаден.
С кого ще пиеш кафе? - Наташа...
Какво има?
Ако не искаш, няма да ги каним. - Всичко е наред, Наташа.
Не, нищо не е наред. Няма да те пусна такъв.
Благодаря. - Честито.
Заповядайте.
Я кой е дошъл!
Честито!
Кирюша! Колко си пораснал!
Благодаря.
Колко са красиви! - Здравей.
Това е от нас.
Толкова е леко! Надявам се, че са диаманти.
Стиснат си, Гоша. Пак ли е миксер? - Наташа, беше през 1993!
Кога ще ми простиш за този миксер? - Добре, влизайте, настанявайте се!
Хайде.
Честито.
Мислех, че между нас всичко е наред.
Наред е. - Тогава защо ме избягваш цяла вечер?
Защо си дошла?
Движим се в едни и същи среди, няма как да се игнорираме един друг.
Аз ще опитам. - Артьом!
Колко още да те моля за прошка. Между нас не се получи.
Да продължим нататък.
Ти ли го измисли това или плати на психолог?
Махни се от тук, ако обичаш.
Ти си ми близък човек, не искам да те загубя заради някаква глупост.
По-рано да беше мислила.
Какво му има?
Асфиксия при раждането, нещо такова.
Изобщо не говори, не общува и с другите деца.
Майка му беше някаква ненормална хипарка.
Познавах я - Вита ли беше, Вика ли...
Паметта съвсем ми изневерява. - Стига!
Защо? - Нали ти ме помоли.
Колко си ми грижовен!
Отново сгафих.
Любовта е наркотик. Искаш да се откопчиш, а не можеш.
По-силно е от теб.
Слушай, ами онзи там, как беше...
... Саша Кирилов? - Саня ли?
Да, къде е сега? - Емигрира в Канада преди 10 години.
Не знаеше ли? Веднага след като го напусна жена му.
Защо? Коя беше жена му, познавах ли я?
Носеха се разни слухове.
Май заради секретарката му. - Какво правиш?
Кой си ти, изобщо?
Никой. Прибра ме от улицата.
Това ни е семейна шега.
Защо се вцепенихте?
Ето, пий!
Сега ще донеса още.
Лера, ела да ти покажа къщата.
Ами да, вървете!
Слушай, ами онзи арабин или...
... афганистанец, който беше в компанията ни?
Как мина пътуването? - Добре.
Игор нае къща в Испания, наоколо беше безлюдно.
Яко. Как е морето там?
Солено. - Сто години не съм виждал море.
Какво голямо легло!
Какво пишеш? - Роман.
Ще ми дадеш ли да го прочета?
Да, след като го завърша.
Много ли си написал?
Седем страници.
Полудя ли?
Какво правиш?
Гледай навън!
Здравей.
Поръча ли? - Нямам апетит.
Аз ще хапна. Гладен съм.
Мисля си как можеш...
Добро момче си, не си пропаднал тип. - За какво говориш?
Да. Здравей, Марат.
Ти къде си?
Как?
Кога?
Разбирам.
Чао.
Какво се е случило?
Татко е починал.
Две години не съм говорил с него.
Как можах да го направя?
Ще пиеш ли? - Не.
Изненадваш ме.
Татко отдавна ме навиваше.
След пет години ще бъда майор.
За баща ти!
Нито се обаждаш, нито пишеш... - Извинявай.
Там животът тече на бързи обороти.
Първо нямах време, после стана твърде късно.
По-лесно е да забравиш.
Как върви, яко ли е?
Върни се!
Общувам с правилните хора, ще те уредим.
Има перспективи.
Връщай се, докато не си се скапал тотално в тая Москва.
Здравейте!
Подари ли ти BMW?
Не.
Курва.
Забрави си раницата. - А, да.
Довиждане.
Знаеше, че си идвам, нарочно ли го направи?
Ще си поговорим ли? - Има ли смисъл?
Напий се, както обикновено, аз ще погледам телевизия.
Не смей да ме упрекваш! - И през ум не ми минава.
Ще подам молба за развод.
Къде отиваш? - Да си събера багажа.
Слава Богу! Обичала ме тя...
Повече обичаш себе си, ясно ли ти е?
И парцалките си. Каква света вода ненапита си станала.
Какво ще правиш сега? Няма да ти дам и стотинка.
Чел ли си договора? Забравих, ти си ни бохем!
Подписваш, без да четеш. Ти нямаш пари, ти си бедняк.
Пак ще излезеш на квартира и ще носиш анцузи.
Това ми стига, ясно ли ти е. Няма да оцелея без това ли?
Как смяташ да храниш гаджето си? Тя е претенциозна.
Или мислиш, че Гоша ще й прости, когато разбере?
Какви ги плещиш, откачалка такава? - Откачалка?
Аз ли съм откачалка?
Дръж, мръсник такъв!
Отивам да се обадя на адвоката. Или не...
Първо ще се обадя на Гоша.
Мамка му! Чакай!
Не му се обаждай! - Така ли? И защо?
Недей! - Притесни ли се?
Не му се обаждай, моля те! - Давай, удари ме!
Направо ще те вкарам в затвора.
Ще вечеряш ли с мен? - Прости ми.
Не, аз бях глупак.
Това няма да се повтори, обещавам ти. - На сватбата ми обеща същото.
Този път наистина.
Тьома...
Пред мен няма толкова много време.
Ако ще се развеждаме, нека го направим сега.
Ако ще оставаме заедно, да е като хората.
Вече взех решение.
Оставам с теб.
Ако пак ме излъжеш, ще ви убия и двамата.
И теб и нея.
Съгласен съм. - Така ли?
Навсякъде е пълно с бутилки.
В килера, при мръсното бельо...
Никога не изтрезнява.
Дори зад волана.
Страхувам се за нея.
Тя самата осъзнава ли проблема? - Не.
Опитвам да й говоря, но удрям на камък.
Изобщо не възприема.
Говорих с приятелките й, сега говоря с вас.
Може би ще послуша вас. - Постъпили сте правилно.
Тя вече е на възраст, зависима е.
Свикнала е да потиска центровете на удоволствието.
Ако й отнемем алкохола, да не дава Господ,
може да започне да се боцка.
В лоши отношения ли сте? - Защо питате?
Хората често прибягват към алкохола заради семейни проблеми.
В добри отношения сме.
Ако това е някакъв фактор. Държим се.
Нали замина до сряда?
Изревнувах. Домъчня ми за теб.
Аз съм пияна.
Ще ми се караш ли?
Не, тъкмо обратното.
Не мога да те позная, Циганов.
Какво са направили с теб в този спортен клуб?
Спортът ми се отразява благотворно.
Ще запаля камината.
Ще си направим романтична вечер.
Плямпало!
Красив си!
Стилен.
Модерен.
Ще ми развалиш маникюра!
Ти си като момчето от Урюпинск в онзи виц.
Като "Гучи" менте си.
Отдалеч красив, обаче шевовете - криви.
И бързо се разпарят.
Всичко между нас е лъжа.
Ти дори престана да се любиш с мен.
Не говоря за душата и любовта.
Ти не обичаш тялото ми.
Всичко правех заради теб - тренажори, сауни там...
Какво ми има?
Хубава съм.
Какво ми има? Грозна ли съм?
Артьом, хайде да забравим всичко.
Ела при мен!
Наташа, стига!
Не искаш да поработиш, така ли?
Аз за всичко съм си платила по гръб.
Гледам ви...
... и ме хваща страх.
Вие сте като скакалци.
Искате да изконсумирате всичко, без да си мръднете пръста.
Ние поне умеехме да крадем.
Знам, че ме мамиш.
Жена съм.
Усещам го.
Никога не съм вкусвал алкохол, дори бира.
Срамота!
Знаеш ли защо?
Инстинкт за самосъхранение.
Знаеш ли какви гени нося?
Баща ми и дядо ми цял живот са пили.
Още от дете знам, че има точка на невъзвратимост.
Изобщо не схващаш какво става сега, нали?
Стига, всичко е наред. Да не мислиш, че съм пияна?
Знаеш ли колко още мога да изпия?
Давай, давай!
Хайде!
Пий до дъно.
Още!
Гледай колко има още!
Хайде, хайде, не заспивай!
Не заспивай!
Наистина исках да те обикна.
Насилвах се.
Всяка сутрин се събуждах, и се насилвах.
Обичам, обичам, обичам, чак зъбите ми скърцаха.
Обаче си ми чужда.
Абсолютно чужд човек.
Като си помисля, че цял живот трябва да съм с теб,
и изпадам в ужас. Мразя те!
И ти ме мразиш. Хайде, ела на себе си!
Игор, сега ще дойда.
Артьом... - Аз го направих.
Аз я убих, Лера.
Сега имаме пари.
Ще откупим баща ти. Ще напуснеш Игор.
Какво има?
Кажи нещо, не мълчи!
След това престанах да се срещам с Артьом.
Сякаш ме заляха със студена вода.
Разбирах, че аз съм виновна за всичко.
Оказа се, че Наталия отдавна е била разорена.
Не са й отнели къщата, докато е била жива,
но сега всички налетяха като лешояди.
Артьом остана с празни ръце.
Начинът на живот също е наркотик.
Лесно е да се пристрастиш, още от първата доза си изгубен.
Здравей, Игор. - Мислех, че няма да ми вдигнеш.
Погледни нагоре.
Знам защо правиш това.
Какво правя и защо го правя?
Ти си убил Наталия.
Нали така си мислиш?
Нямало е да се случи, ако си бил до нея, нали?
Затова сега се наказваш. Искаш да умреш, нали?
На кого ще направиш услуга? Разбери, ти нямаш вина за нищо.
Рано или късно това щеше да се случи.
Тя пиеше. Просто пиеше. Нищо не си могъл да направиш.
Наталия няма да възкръсне. Трябва да продължиш живота си.
Сега, само си допивам кафето, и започвам да живея.
Недей така, Артьом!
Прекрати фокусите с карти.
Там трепят за дългове, без да си поплюват.
Артьом, като твой приятел, нямам намерение да те гледам така.
Отиваме на морето, в къщата на Лерка.
Лекарите казаха, че на Кирил му трябва морски въздух.
Не бива да оставаш тук, ще затънеш.
Така че ще живееш с нас.
Ще започнеш да пишеш, а и Лерка няма да скучае.
Не, Игор. Не мога. - Можеш.
Нямаш избор. Изкупих всичките ти дългове.
Ще ги препродам, ако не дойдеш, нека те убият.
Няма друг начин да се разбера с теб.
Говорил ли си с Лера?
Идеята е нейна.
Играчка е, дори дете ще се справи.
Нама да уцелиш окото на катерица от 100 крачки,
но става за близка стрелба.
За какво ти е? - За самоотбрана.
Всичко се случва.
Хайде, действай!
Давай! Издишай! Научил съм Лерка и Кирюша.
И ти ще се научиш.
Какво правиш тук? Шпионираш ли ме?
Махай се оттук!
Лера, не виждаш ли, че тук има дете?
Излез навън, ако обичаш.
Рискуваме. Рано или късно ще ни спипат.
Какво предлагаш?
Ти си мъжът, ти решавай.
Извинявай.
Нервите ми са опънати, пия хормони. Скоро ще почнат да ми никнат мустаци.
Защо? - Противозачатъчни.
Той иска дете. Това не може да продължава така,
трябва да направим нещо.
Добре, ще тръгвам.
Артьом!
Ела тук!
Подръж за малко! - Защо?
Дръж, дръж! Толкова ли е трудно?
Не искам да се връщам.
Бих останала тук с теб.
Не мога да съм с него, когато ти си наоколо.
Да си тръгна ли?
Тогава защо изобщо да живея?
Няма да направя това.
Ама разбира се! Няма ти да си лягаш с него.
Не ти ли е обидно нощем да дояждаш скришом остатъците от трапезата му?
Що за мъж си ти?
Артьом!
Кирил!
Какво е станало?
Артьом, какво има?
Ама какво е станало?
Кирил изпадна в истерия.
Видял нещо на двора.
Лера вече отиде да огледа.
Какво видя?
Кажи какво видя?
Защо тогава викаше сякаш те колят?
Няма смисъл.
Кога най-сетне ще монтират камерите за видеонаблюдение.
Не мога, Лера. По-добре да замина.
Замини! Тук ще се изгубим един друг.
Хубаво ме запомни.
Кирил, влизай бързо вътре!
Игор, какво има?
Да не си я пипнал! - Какво правиш, идиот такъв!
За идиот ли ме вземаш. Противозачатъчни ли пиеш, боклук?
Ела тук! Ела тук, гадино!
Ела тук!
Ела тук, гадино!
Успокой се! - Ти какво се месиш? Махай се!
Артьом, спри се!
Добре ли си?
Мръсници такива!
В дома ми!
Зад гърба ми!
Игор... - Мерзавци!
Мислех те за приятел. Вярвах ти. Подлец! Гадняр!
Изпи хапчетата. Заключих го в стаята му, спи.
Няма да се справя сам. Ще дойдеш с мен.
Той е жив.
Защо?
За да не изплува.
Той замина следобед, аз заспах към 22:00 часа.
Без да го дочакате? - Той често се прибира след полунощ,
а аз пия приспивателни. Сутринта се събудих, него го нямаше.
Водолазите не могат да се гмуркат в такова време.
Казаха, че утре бурята ще стихне. - Вие къде бяхте?
На клуб в града, запознах се с едно момиче и нощувах при нея.
Ще ми дадете ли адреса? - Разбира се.
Георги Вадимович...
Момчето не каза дума.
Ще опитам по-късно заедно с лекуващия му лекар.
Смени си панталоните.
Марат открил клошаря, който ни видял да товарим тялото на Игор,
и провел собствено разследване.
Не каза на никого, но поиска $ 300 000,
или щеше да ни издаде. Нямахме собствени пари,
но как да го обясниш на Марат. - Колко носиш?
$ 270 000.
Всичко, което имаме.
Игор остави цялото наследство на Кирил. Аз получавах само заплата,
като гувернантка.
Можех да се разпореждам с парите както намеря за добре,
но всяко тримесечие трябваше да давам отчет,
че парите се изразходват, за да се обезпечи
обичайния му начин на живот. Явно Игор се е боял,
че първата ми работа ще е да се отърва от детето.
Ако Кирил умреше, ставах пряка наследница.
Обикновена гувернантка едва ли би извадила такъв късмет.
Ако след три дни не намерим парите, ще ми отнемат попечителството.
Аз ще намеря. - Артьом, откъде?
Като започнеш да търсиш, и нещата тръгват още по-зле.
Прекалено късно е, Лера.
С теб стигнахме прекалено далеч.
Не можем просто така да спрем.
Под носа ни се мъдрят 5-те милиона...
... на Гуревич.
Не! Млъкни!
А за какво му е да живее? Поне да беше нормален.
Млъкни! - Я какви големи вълни.
Той обича да се разхожда сам.
Не! Не мога.
Не мога тук.
Не ме докосвай!
Извинявай.
Пренощувай долу, моля те.
Знаете ли, понякога стигаш до ръба на пропастта...
Иска ти се да скочиш, направо те дърпа надолу...
... но отстъпваш назад.
Много хора биха скочили, а ние отстъпихме.
Прости ми!
И ти ми прости.
Как ще продължим да живеем, Тьома?
Ще живеем.
Ще се държим един за друг.
Артьом започна да пише роман. Почти престана да пие.
Аз спрях хапчетата. Събрахме пари.
Родителите ми, естествено, много ни помогнаха.
Звучи глупаво, но аз отново бях щастлива.
Беше ми толкова спокойно.
Артьом се привърза към Кирил и го научи да чете.
Измислиха си такава игра,
Кирил, тайно от Артьом, прочиташе някоя книга,
след което се опитваше да обясни коя. Артьом трябваше да познае.
Понякога познавах аз.
Татко прави година днес, ще ида на гроба.
Защо не ми каза? Ще дойда с теб.
Няма нужда. Да купя ли нещо?
Не. Утре ще отидем заедно.
Кирюша, закъснявам.
Добре. За половин час. Ела!
Край, стига толкова.
Кирил, прибирай се! Като се върна, ще си поиграем.
Почети някоя книга.
Помните ли, бях ви казала, че щастието е измама.
Точно така е.
Хванах момчето и го тикнах в стаята.
Игор се събуди. Още тогава можех да го убия.
Не исках да убивам Игор.
Няма да лъжа, исках той да умре, мечтаех за това.
Но не на сериозно. Можеше и да не го убия,
но го убих.
Привързах се към момчето. Решихме да не го убиваме веднага.
Това би предизвикало подозрения. Струваше си да изчакаме поне година,
докато утихнат нещата.
Кирил, остави пистолета на мястото му!
Артьом!
Сега, сега, чакай...
Помощ!
Кирил, донеси ми телефона!
Артьом!
След това всичко излезе наяве.
Сигурно е можело да се измъкна някак,
но дори не опитах. Беше ми все тая.
Не искам да влизам в затвора.
Сигурно мислите, че си го заслужавам, че така ми се пада.
Не знам.
Не съм някакъв звяр, съвсем обикновен човек съм.
Аз обичах него, той - мен. Какво толкова страшно има?
С какво толкова сме се провинили?
Виновни сме, но...
Нима мислите, че не си платих? Аз погребах Артьом.
Влезте.
Благодаря.
Разбирам, че не мога да ви моля, но не искам да ходя в затвора.
Адвокатите казаха, че може да опитаме в психиатрична клиника.
Съгласна съм на всичко.
Моля ви.
Затворът е най-добрият вариант за вас.
Защо?
Това са резултатите ви от медицинския преглед.
Нужни са още изследвания, но по всичко личи, че сте бременна.
Ако влезете в психиатрична клиника, ще ви отнемат детето.
Нали искате да оставите детето?
Превод и субтитри alexandrasim
http://subs.sab.bz Translator's Heaven® 2016