ОТ УПОР (1986)
По действителен случай
Пролетта на 1978 Г.
Брад!
Онзи ни отмъкна парите.
Искахме бутилка уиски. Взе парите и обеща да ни купи.
Колко? - Пет долара. С тях си купи джин.
Взе ли им парите? - Да, пет долара.
Щях да им дам джина, но понеже са много отворени...
Ще им върнеш ли парите? - Няма.
Няма ли? - Не. Заради ей тоя скапаняк.
Кой? - По-високият.
Това е брат ми. - Без друго е малък да пие.
Върни им парите! - Няма. Майната ви и на тримата!
Така си и мислех.
Значи няма да ги върнеш. - Слез от колата, хлапе.
Искаш да се позабавляваме?
Така да бъде.
Слизай! Добре тогава.
Давай смело!
Стига толкова! Слизай!
Какво искаш? - Петарка.
А сега се разкарай.
Какво искаш още? - Джина.
Нали ти дадох парите? - Обаче...
ти запомнихме номера на колата.
Сега вече ще слезеш ли?
Не си с всичкия, хлапе.
Беше направо страхотен!
Чакайте ме при пикапа. - Няма ли да пийнеш?
Браво на теб.
Приятелка ли ти е? - Да. Казва се Джил.
Здрасти, Джил.
Имаш ли си име? - Брад.
Май не си много сигурен.
Аз съм Тери.
Имаш много хубава усмивка.
Благодаря.
Тери не взема наркотици.
Какви са? - Не знам, но засилва емоциите.
В смисъл?
Каквото и да чувстваш, подсилва усещането.
Вземи й телефонния номер и да тръгваме!
Кои са те? - Брат ми с приятел. Ще ги карам.
Ще те видя ли пак?
Не знам.
Къде ще те видя?
Може би ще дойда пак тук... вдругиден.
Е, до вдругиден.
Каза ли й, че името ти е Брадфърд?
Все се буташ да си уредиш среща с разни готини гаджета.
Между краката всички са еднакви.
По нищо не се различават. Искат само едно –
да им говориш мило, да се държиш мило...
Влизай! - ... а иначе предлагат едно и също.
Какво правиш? - Пикапът се прецака.
Тя вкъщи ли е? - Не.
Кой е тоя?
Искам да й оставя малко пари. - Добре би било.
Определено ще са й от полза. - 100 ли да й оставя?
200, 300... Колко?
Ти си Брад. Той Томи ли е?
Не.
Пак ще се видим.
На колко години си всъщност? - На достатъчно.
Мамка му!
Знаеш ли къде живее? - Не ме интересува.
Някъде в Хоумвил.
Малък Брад?
Не го търси.
От моята бира ли пиеш?
Това е скъпа бира. Не можеш да си я позволиш.
Тревата размеква мозъка. Но вашият бездруго не е много.
Вземи си потърси работа. - Не ме влече.
Изплати пикапа и напусна, нали? - Да.
Не всички имаме твоя късмет.
Майка ти, баба ти и аз утре ставаме рано за работа.
Ако пак пуснеш телевизора, и Господ не може да ти помогне.
Не вярвам в Господ, Ърни.
Лягай си, Томи.
Виж, Ърни, тая къща е моя.
Дойдохме тук преди четири години от Райзин Сън.
С майка ми си от пет месеца, затова не ми давай тон в живота.
Стига ли ти? Малък непрокопсаник!
Трябва ми номера в Хоумвил на Брадфърд Уайтууд-старши.
Предполагам, че все нещо си чувал за мен.
Може би. - Какво си чувал?
Че си крадец. - А ти как мислиш?
Явно изкарваш добри пари.
Казват, че съм изтупан злодей, но ти не им вярвай.
Никога нищо не съм откраднал!
Ще те глобят за превишена скорост.
Постоянно кръстосвам пътищата от Тенеси до Торонто.
Винаги избягвам магистралите, не срещам и кьораво ченге.
Освен това не карам бързо.
Това е синът ми.
Казва се Брад.
Ще остане с нас... няколко седмици.
Това е чичо ти Дики.
Чичо Пач. - Здрасти, хлапе.
Този е Бойд.
Тони Пайн. Той е епилептик.
Те са един вид семейни приятели.
Втората ти майка Мери Сю.
Здравей, Брад-младши.
По-голяма е от теб с около пет години.
Ще си паснете. - Закъсняваме.
Мери Сю, покажи му стаята.
Готино хлапе.
Утре ще се видим.
Не знаех, че имаш син, Брад. - Дори са двама.
Брад го окошариха и Джули се хвана с някакъв монтьор от Уилъртън.
След девет месеца се пръкна Томи.
Какво искаш да кажеш? - Нищо.
Нищо не съм казал. - Предупреждавам те.
Никога не говори против семейството.
Чака ни работа.
Къде отидоха?
Приближава кола.
Да, чувам я.
Пач, каква е колата?
Брад?
Брад, сами сте. Брат ти май сваля тасове.
Оставам тук, за да те чувам.
Стотачки ли са? - Двайсетачки.
Напомняш ми едно момче от гимназията.
Само че той беше голям тъпак.
Искаш ли да се повозим? - Добре.
Я да видим тези малки пръстчета...
Време е да "поизперем".
Хлапе, падаш ли си по мацки? - Да.
Така те искам. Според теб кое е най-секси...
Какво обичате?
На тая кола й искате 5500 долара. Ще ви дам 5000.
В брой.
Става ли?
Какво правим тук? - "Перем".
Пикапът ми съвсем се прецака.
Една готина кола ще ми дойде добре.
Ще видим. - Добър ден.
Току-що купих тази кола.
Платих я 5500, всичко й е наред. Ще ми дадете ли за нея 4600?
Защо я продавате? - Не ми харесва касетофонът.
Измисляш си. - Не. Мама каза:
"Никой няма да посяга на сина ми, Ърни!"
И му изхвърли куфара по стълбите. - Жалко, че съм го изпуснал.
Кога ще се върнеш у дома?
Не знам. Надявам се татко да ми даде нещо.
Какво?
Джил! Приятелката на Тери!
Изкара ми ангелите. - Извинявай.
Благодаря, че дойде. - Нямам много време.
Приятелката ти Джил не знаеше дали изобщо искаш да излезеш.
Нали ме помниш? - Разбира се.
Обеща да дойдеш. - Знам, но майка ми не ме пусна.
Опитах да се промъкна, но ме хвана. - Сериозно?
Наказа ме да не излизам две седмици.
Каза, че докато не стана на 17... - Значи си на 16?
Да. И какво от това?
Постоянно си спомнях усмивката ти.
И аз си мислех за теб.
Джил каза, че фамилията ти е Уайтууд.
Баща ти има лоша репутация. - Не вярвай на всичко, което чуваш.
Трябва да тръгвам.
Чакай! Джил не ми каза телефонния ти номер.
555-6239.
Остани още малко.
Трябва да тръгвам.
Пач, защо вече не ходиш с тях?
С останалите.
Защото баща ти е скапаняк.
Не иска да имам пари. Не иска да се забавлявам.
Някой ден ще имам собствена империя.
Ще открадна всичко. Искаш ли да ми помогнеш?
Не знам. - Крал ли си полицейска кола?
Не. - Нито пък аз.
Можем да свием много неща.
Тъпо е да седим тук и да си губим времето.
Двамата с теб ще направим чудеса.
Чуй ме сега. Да отидем в съседната стая...
и да обсъдим някоя и друга идея.
Ставай.
Цар съм на страхотните идеи.
Какво ще кажеш? - Страхотна е.
Пълен боклук е, но е твоя.
Законна ли е? - Да.
Някои части са крадени, но е регистрирана на твое име.
Да не кажеш, че не съм се грижил за теб.
Едва ли ще мога да ти се отплатя.
Ще съм доволен, ако не се забъркваш с брат ми.
Кой по-точно? - Много добре знаеш.
Поне ще изкарам пари с нещо, в което ме бива.
Ще свършите в затвора.
Тогава ме научи. Ти си най-добрият.
Нямам време. - Дори да ми покажеш?
Не ми се струва редно. - Ще събера няколко приятелчета.
Ще видим.
Най-добре се прибирай.
При майка си.
Не знам защо, но караш Мери Сю да се чувства неловко.
Лягам си.
Чакай, имаш толкова много... Мамо?
Продължаваме без нея.
И така, 6 плюс 5 прави... 11.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11...
Моя собственост.
Сега да си поделим имотите й.
Вземам пътеката до плажа и парка... - Не, аз искам пътеката.
Бабо, ако вземеш това тук, ще си имаш хотел и...
Не, искам пътеката.
Когато се омъжих за Брад... не бях виждала очи като неговите.
Ухажваше ме като истински джентълмен.
Носеше ми цветя, подаръци...
Лека нощ, Малък Брад.
Буден ли си?
Едно момиче те търси.
Ще те закарам, че майка ти ще се притесни.
Беше ми приятно. Довиждане.
Що за човек е?
Кой?
В тази ферма имат трактор.
В онази също.
Както и ей там.
Как разбра?
По размера на моравата и следата от косене.
Обикновената косачка оставя следа с ширина 30 см,
а добрият трактор – около метър.
Повечето хора, минаващи оттук, виждат ферми,
къщи, ниви...
А аз навсякъде виждам пари.
Виждам техника, върху която пише моето име.
"Брад Уайтууд, ела и ме открадни!"
И моето име също. - Точно така, малко копеле.
Всъщност той е копелето.
Не исках да те засегна. Честна дума.
Знаете ли какво ще направя някой ден?
Ще ви направя подарък.
Какво ще кажете?
Хубав пистолет. - Дяволски си прав.
Струва 350 долара.
Взех го много изгодно.
Искаш ли да го подържиш? - Може ли?
Харесва ли ти? - Да, много.
Не го получаваш. Мой е.
Вече ви подарих кола, но това нищо не означава.
Трябва да докажете, че сте мъже. Че имате нещо... ето тук.
Между краката.
Тогава ще получите истински подарък.
Искаш доказателство? Ще го получиш. Тази нощ.
Как е?
Ново попълнение? - Това са синовете ми, Лестър.
Имате много интересно семейство, момчета.
Разкарай се, Лестър!
Помниш ли, когато свихме мускетите от музея на Революцията?
Е, Дики фрасна пазача и допълнително усложни нещата,
но пък беше забавно. Нали, Брад?
О, да, умен си. Не искаш да говориш с мен.
Искам отново да работя с теб. Имам нужда.
За да изпееш всичко на ченгетата?
Ченгетата не са чак толкова лоши. Просто си вършат работата. Шегичка.
Разбрах те. Тръгвам си.
Ето, вече ме няма.
Определено не му остава много.
Влиза Пач в един магазин, за да види часовник за 500 долара.
Момичето му го показва, но без да го пуска.
Тя дърпа на една страна, той – на друга. Накрая й казва:
"Моят струва 1000 долара. Защо ми е вашият?"
Прозвучава й логично, тя пуска часовника,
той го грабва и си плюе на петите. - Егати!
Някой приближава.
Брад, на телефона!
Да е по-лютичко, Роуз.
Как мина? - Простреляха ме.
Какво? - Оня ми напълни лицето със сачми.
Сериозно ли е? - Боли ме.
Откраднахте ли трактор? - Не.
Прибирай се. - Не мога с това лице.
Не може да отидеш у нас, ако това имаш предвид.
С Мери Сю помагаме.
Ще останем тук цяла нощ. - Може ли да дойда при вас?
Имаш си момиче...
все някъде.
Извинявай.
Събуди се!
Познавам мама, няма да стои със скръстени ръце.
Ще изпрати ченгетата да ме търсят.
Какво ще правим?
Останаха ми само 18 долара.
Значи трябва да се прибера.
Слушай...
ако ни се удаде възможност да избягаме от тук
и да заживеем заедно...
Добре.
Съгласна ли си?
Разбира се.
Съгласна.
Може да отнеме време, докато го организирам.
Как? - Не се тревожи. Ще имам грижата.
Но аз се тревожа.
Ей тук, на крака ми...
седеше най-красивата жена, която някога сте виждали.
Красива ли? Беше си курва.
Не беше курва, а... архитект.
От някаква голяма фирма във Филаделфия.
След отрепките и педалите аз съм най-богатият мъж в страната.
Искам да опиташ нещо. Видях те и си помислих...
От запасите на бармана.
Беше ли тук миналата седмица? Не? Припознал съм се.
Чакай, хлапе. Момичето да покаже документ.
Спокойно, Анди, това е синът ми. А момичето е на 23.
Татко, това е Тери.
Дръж се добре с момчето ми. - Непременно... Обещавам.
Настанявайте се.
Тери беше, нали? Това са Пач...
Дики, Бойд и Тони Пайн. Той е епилептик.
Какво ще пиеш? - Нищо, благодаря.
Вече си възрастна.
Тя е на 42.
Аз искам бира.
За мен уиски с лимонов сок и захар.
Много ни е приятно, Тери.
Какво мислиш сега, след като ни видя на живо?
Не знам. Чувала съм много за вас. - Хубави неща?
Нищо хубаво не си направил. - Надявам се.
Какво си чувала? - Различни неща.
Татко, искахме да говорим с теб.
Дойдох да те питам... С Тери смятаме да живеем заедно.
Искаме да си купим къща, но ще струва доста пари.
Реших да се присъединя към вас.
Само временно.
Хубаво! Не го искате!
Но го бива повече от вас!
Би ли ни извинила?
Не се прави така.
Щом искаш да говорим, ще говорим на четири очи.
Това момиче ще ти докара беля. Хубава, млада, с голяма уста...
Живей с нас и стой близо до мен. Ние сме твоето семейство.
Закарай я у тях. И никога повече не прави така.
Спокойно, ще се погрижа.
И виж...
Всичко ще бъде наред.
Добре.
Извинявай.
Какво друго искаш да знаеш?
Тези момчета...
работят из цялата страна, нали?
И са организирани? - Организирани?
Да, познанствата движат света.
Аз, Тони Пайн, Бойд... Всеки от нас познава разни хора.
Те пък познават други хора.
Преди да си разбрал, имаш връзка с подходящите хора.
А как се оправяте с ченгетата?
Имам приятел с достъп до полицейските сводки.
Получават доклад, че в Мериленд и Пенсилвания – това сме ние,
са откраднати повече трактори, отколкото във всички други щати.
Ченгетата стават бдителни и за известно време се покриваме.
Нещо друго?
Защо ми отговаряш на въпросите? - За да знаеш.
Искам да си наясно с какво се захващаш.
Особено щом е семеен бизнес.
Ще дойдеш с нас и ще прецениш дали искаш да участваш.
Но започнеш ли, няма отказване.
Не можеш да тръгнеш срещу семейството.
При пазача светна.
Не мърдай!
Хубаво. - Браво на теб, хлапе.
Май трябваше да се запиша в университета.
Страхотна идея, Пач. Направо ме уби.
Курс по история на изкуството.
Обираме места, по чиито стени висят картини за милиарди долари.
Но сме тъпи и не знаем кои да вземем.
Най-грозните са най-скъпи. - Така си е.
Какво има? - Днес доказа нещо.
Че имаш потенциал. Прав ли съм?
Мястото ти е сред нас. - Знам.
Погледнете. Добрия стар инспектор Москър!
Това се казва класа.
Ядат говежди шницели.
Знаете ли вица за девствената нимфоманка?
Мразя затворнически простотии.
Я вижте кой ни чака!
Не си правете погрешен извод, задето вечерях с ченгето.
Не си правим погрешен извод. - Тъкмо обратното.
Искаш ли да се включиш?
Още сега? Не ми отказвай. Това е шансът ти да се докажеш.
Хайде, Лестър. Знам, че си свестен.
Хайде, имаш да наваксваш. Пийни си!
Така те искам.
Пияни сме като талпи. Искаме и на теб да ти е гот.
Така е по-добре.
Завъртя ли ти се главата? Пийни си.
Глътни това.
Какво е? - Нещо за...
Нещо за гълтане.
Какво каза на ченгетата, Лестър? - Нищо.
За какво си говорихте с Москър? За времето?
Не, просто...
Знам, че му снесе нещо.
Страх ме е.
Не може да те е страх. Ти си печен.
Навремето беше от бандата на Уайтууд.
Знам, но...
Какво му каза? Говори по-високо!
Остави го!
Продадох му малко информация. Ама невярна. За Солески.
Знаеш, че не бих ти навредил. Искам да ти помогна.
Исках да изкопча информация, която да ви е от полза.
Давай по-живо. - Разбрах, че са извикали ФБР.
Сериозно?
Избрали са съдебни заседатели.
Заради нас? - Да.
Кой друг, освен мен, би ти донесъл такава информация?
Не знам. Явно наистина си добър приятел.
Зле ми е. Пийнах повечко. - Най-добре да спрем.
Спри до онова дърво.
Усещаш ли водата, Лес?
Това ще те освежи.
Става все по-дълбоко!
Намокри си лицето! От водата ще ти стане по-добре.
Не ме натискай, мога и сам!
Когато го поправя, ще бъдеш номер едно.
Ще си намеря работа.
Например ще поправям шевролети.
Колко ще изкарваш? - По 10-12 долара на час. Зависи.
Не е много. - Поне ще имам постоянна работа.
Никой няма да умира.
Умрял ли е някой?
Когато излезе с татко, умря ли някой?
Няма значение.
Брад! - Няма значение, Томи!
Не се забърквай с тях.
За какво говориш? - Те са лоши хора.
Здрасти, момчета.
Какво ще кажеш? - Хубава е.
Чисто нова е.
Проблемът е там, че ми се отвори работа в Уилъртън.
Чудех се дали ще ми намерите малко...
марихуана.
Мога да си я платя.
Добре.
Довечера ще направим удар.
Ще те взема към полунощ.
Колко ще ми струва? 25? - 40.
Да, 40. - В кръвта ти е да крадеш.
Изглеждаш добре, Джули Уайтууд!
Сбръчкана дърта вещица.
Искаш ли да седнеш в колата?
Може ли? - Давай.
Няма да дойда с вас.
Какво? - Не разчитай повече на мен.
Искаш да живееш в подобна дупка? Да бачкаш по десет часа на ден?
Мислех, че си като мен. Че искаш да постигнеш нещо.
Да имаш кола, готино гадже в скута,
пари в портфейла... - Каза да дойда с вас и да реша.
Уплаши ли се? - Имам други планове.
За нещо или някого? - С Тери смятаме да заминем от тук.
Къде ще отидете? Как ще се издържате?
Имам нещо предвид.
Как ще плащаш?
Жилище, храна, дрехи...
Все ще си намеря работа.
Пълни глупости! Бива те единствено да крадеш!
Твърде тъп си, за да крадеш сам! - Така ли мислиш?
Убеден съм! Ще се върнеш да ме молиш: "Тате, дай ми нещо!"
Ще видим. - Да, ще видим!
Какво има?
Разкажи ми за чичо си.
Наистина ли ще ни приеме?
Разбира се.
Как е там?
Наричат Монтана "Голямото небе".
Имотът му се простира на 32 км в едната посока и на 80 – в другата.
Има и работа.
Мъжът на братовчедка ми работи в Билингс,
а той не е от най-умните.
Знаеш ли какво друго имат?
Братовчедка ми е само две години по-голяма от мен, а вече има бебе.
С мънички крачета и ръчички. И вече се смее.
Сигурно вече говори, но когато бях там, само се смееше.
Мисля, че те обичам.
Какво ще кажете?
Не знам.
Струва ми се твърде рисковано.
На кого му пука?! Ако успеем, ще направим пачка.
Свършваме и после изчезваме по най-бързия начин.
Съгласни ли сте?
Приближава кола!
Някой идва! - Томи, помогни на Тим за рампата!
Вземи лоста! - Къде е?!
Бързо! - Виж я само!
Побързайте! - Не тръгвам без нея.
Излезте съвсем бавно! - Мамка му!
И така, платена гаранция на Ексъс,
Милтън, Смитсън и Томи Уайтууд.
Върви.
Дошъл си да забраниш боя?
Може би другата седмица. Какво искаш, Уайтууд?
Заложил съм 500 долара на сивия. - Доста умно.
Какво каза синът ми? - Нищо.
Но още не са го разпитали сериозно.
Местните власти наистина ли са извикали ФБР?
Да, миналия месец. - Събрали са и съдебни заседатели?
Какво имат срещу мен? - Засега почти нищо.
Но съм убеден, че ще открият някой и друг труп.
Може ли да направя дарение?
Да подкрепя някой политик? - Не сега. Още е опасно.
Твоят петел загуби. - Аз също.
Може би следващата седмица. Ако не открият нови улики.
А ако открият?
Г-н Уайтууд тук ли е? Аз съм Тери.
Нека влезе!
Благодаря.
Исках да посетя Брад,
но майка му ще ходи чак през уикенда.
Чудех се дали смятате да му отидете на свиждане.
Може би.
В такъв случай... Може ли да дойда с вас?
Защо не.
Ти направи много за сина ми. - Надявам се.
Ти го промени. - Благодаря.
Не разбирам защо пуснаха другите,
а на Брад определиха такава висока гаранция.
Смятат, че ако остане по-дълго, ще размисли и ще проговори.
За какво?
Искаш ли корнфлейкс?
Не, благодаря.
От какво те е страх? От банда крадци на трактори?
Какво им дължиш? Какво са направили за теб?
Какво е направил баща ти?
Няма да предам семейството си.
Направи ми една услуга. Това са 12 000 долара в брой.
Кажи на Брад, че... - Той не ги иска.
Нека той реши. - Казах, че не ги иска!
Страхотна торта. - Сложила ли си вътре пила?
Дори не предполагах, че се познавате.
С Лукас ли? Разбира се.
От цялата им детска банда само той има ум в главата.
Взел съм го под крилото си.
Как си? Сигурно ти е нервно. - Добре съм.
До сега влизала ли си в затвор? - Никога.
Гадно е. Всеки път ме налягат мрачни мисли.
Искаш ли? - Какво е това? Бърбън?
Ръжено уиски. Пийни си. - Бива си го.
Беше добра идея да пийнем, преди да стигнем.
Мозъкът ти се замъглява.
За теб ще е най-кофти. - Защо?
Защото си момиче. - При това готино.
Да, защото си готина и си момиче.
Всякакви перверзници няма да свалят очи от теб.
Ще те огледат отвсякъде. - Така си е.
Ще те изпият с очи.
Няма ли да ме защитите? - Не мога. Не и от погледите им.
Но бъди спокойна.
Още една глътка и няма да ти пука.
Пийни си! - Бива си го, нали?
Пийни още.
Добре съм.
Искам да видя Брад... - Майната му на Брад.
Какво правите? - Той сбърка.
Да позволиш на жена да ти командва бизнеса е грешка.
Защо?
Искам да се махна от тук.
Страх ли те е? Глътни хапчето!
Какво е това място? - Къде е? Покажи ми го!
Сега вече уплаши ли се?
А би трябвало! - Не ме е страх от вас.
Не ли? Дай да се разберем за едно.
Да не си мръднала от тук!
Няма да се виждаш със сина ми.
Разбра ли? Обещай ми.
Кажи го, та да ти повярвам.
Обичам Брад. - Там ти е грешката.
Обичам го! - Това е грешка.
Край! Знаеш твърде много, говориш твърде много! Край!
Къде отиваш? Къде тръгна, мамка ти?!
Я ела тук! Чуй добре какво ще ти кажа!
Няма да го направя. - Това беше заповед, не молба.
Отговорът е "не".
Вече няма да иска нито да те види, нито да те докосне!
Пусни ме! - Разбра ли?
Разбра ли? Няма да иска да те докосне!
Седнете.
Госпожо?
Тук ли живее Томас Уайтууд?
Вие ли сте Томас Уайтууд?
За какво става дума? - Подпишете.
Подпишете, моля.
Какво е това?
Благодаря.
Някой е дал името ти на съдебните заседатели.
Гадно копеле!
Отрепка! Нещастник!
Не се тревожи за призовката. Нямат нищо срещу теб.
Надявам се.
Само се опитват да те сплашат.
Къде е тоя трактор, мамка му?
Пач? - Нагоре по хълма.
Това е адски скапано място да търсиш някакъв си трактор!
Открихме го миналата година, когато Дики гръмна тук един елен.
Бял елен. Беше ей там.
А сега какво?
Мислех, че ще падне по гръб.
Имаш хубав пръстен. Колко струва?
Нямам идея.
Сапфирът истински ли е? - Едва ли искаш да знаеш.
Напротив.
Пистолетът истински ли е?
Бил ли си на Запад, Томи? - Не.
Някога чувал ли си койот? - Не.
Издава ей такива звуци.
Когато женската се разгони,
първото, което прави, е да се пусне на мъжкарите.
После тръгва към града.
Щом я надушат, кучетата направо се побъркват
и хукват след нея.
Тя ги подмамва към пустинята.
Все някое куче я следва до край.
Тогава идват останалите койоти, заобикалят го,
убиват го и го разкъсват.
Томи, ако се изправиш пред заседателите,
какво ще им кажеш? - Нищо.
Тате... - Лъжец!
Пускате ме веднага, или повече няма да кажа и дума.
Нека не рискуваме. Баща ти е скрил някъде три момчета.
До сега чухме само за кражби на трактори.
Как да разберем, че знаеш още?
Чували ли сте за Лестър Пералски?
Мамо, с Тери заминаваме. Смятаме да напуснем града.
Къде ще отидете? - Далече.
Можеш ли да ни услужиш с пари? - Нямам.
Аз съм скътала малко.
Брад-младши, да знаеш нещо за Томи?
Не. - Дори не ми се мисли за Томи.
Какво имаш предвид? - Онова, което казах. Не го мисли.
Какво ще кажете...
да го вържем за някое дърво на края на гората
и да го погледаме... - Не.
Поне представяш ли си го? Вързан за дървото, гол...
Може да му дадем една близалка или кутия бира...
Млъкни!
А ако момичето е с него?
Край с нея.
Жалко. Беше много сладка.
Май ще е най-добре да го направим по тъмно...
нали?
Без мен. - Бойд?
Държиш се като свиня.
Изпаднала в ужас свиня.
Грух-грух.
Не ми пука.
Не искам да имам нищо общо. - Твоя воля.
Ще действаме ли?
Можеш да си я закачиш. Ако искаш.
Благодаря.
Трябва да тръгваме.
Пазех тези 400 долара за черни дни. - Много ти благодаря.
Явно "черните дни" дойдоха.
Благодаря, бабо.
Грижи се за Тери.
Как върви? - Почти свърших.
Да изчакаме до сутринта.
Не, тогава майка ти ще се върне. По-добре да не ни завари.
Забравих да нахраня кучето.
Здравей, татко.
Пуснали са те от пандиза?
Да. Пробутах им няколко лъжи и сега ще се покрия.
Хубаво.
Където никой няма да ме открие.
Имаш ли бира? - Влизай.
Трябва да пусна една вода.
Татко...
Радвам се да те видя.
Струваш ми се блед. - Блед съм.
Къде беше тази вечер?
Напих се, с Мери Сю се сдърпахме и я изгоних.
После отидох при Анди. Нищо ново.
А знаеш ли аз къде бях?
Драскотина. Закачих се на бодлива тел.
Не мърдай. Казах да не мърдаш!
Само ще... - Казах да не мърдаш!
С този пистолет ли стреля? - Хубаво оръжие.
С него ли уби Томи? Мъртъв е, нали?
Не ми говори за Томи. - С него ли уби Тери?
И с пръст не съм я пипнал.
Чакай, чакай!
С този пистолет ли стреля по всички? Включително и по мен?
Това ли е семейният пистолет? - Господи!
Остави го! Какво те мъчи? - Ти ще умреш.
Единственото, в което съм сигурен,
освен че обичах Тери, преди да я убиеш...
е, че ти ще умреш.
Имаш смелостта да ме убиеш?
Ние сме една кръв, едно семейство! - Вече не си ми никакъв.
Ти си луд. Съвсем си се побъркал. - Не.
Изслушай ме! - Говори!
Напълно те разбирам. Ченгетата са ти размътили мозъка.
Нищо ми няма, татко.
Преди пандиза не може да не си почувствал нещо.
Дадох ти пари, кола, приех те в дома си.
Това нищо ли не означава? - Какво да означава? Какво?
Че изпитвам нещо към теб. - Какво?!
Че съм загрижен! Че те обичам!
Това ли искаше да чуеш? Обичам те! - Така ли?
Мамка му!
И аз те обичам, татко.
Недей!
Не...
Не, аз не съм като теб.
Няма да те застрелям.
Искам да умреш бавно.
Да умираш по малко всеки ден до края на живота си.
Извикай ченгетата!
Не мърдай, мамка му! - Не мърдам.
Името ви?
Брадфърд Уайтууд.
Как ви наричат?
Брад, Малкия Брад, Брад-младши...
А има ли Брад-старши? Големия Брад?
Да. - Кой е той?
Баща ми. - Какво казахте?
Той ми е баща.
превод и субтитри ПОЛИНА НИКОЛОВА