Hola hej, skvělý rock posloucháte a se mnou si užíváte.
Hraje vám Zlato Al Monte.
Neohroženě plujeme po vlnách KRML v malebném kalifornském Karmelu.
Kousek odtud je skvělé Monterey, které rok co rok hostí jazzový festival.
Zbývají ještě čtyři měsíce, ale lístky shánějte už teď,
lidí je čím dál víc a za chvíli nezbude nic.
Teď je 19.54, 10 stupňů máme, pravidelný vánek...
ovívá vaše něžné boky a ve vzduchu visí zbytky mlhy.
Máme tu spoustu soulu a jestli to vaše srdce unese,
spolu se Silákem vyleťte ještě výš!
A to je tenhle týden všechno, vážení.
Z hlavního města funku ještě zbrusu nová nahrávka Squeeze Me.
A už je tu sám velký "D", Dave Garver.
Čeká vás pět hodin uvolněné nálady.
Zlato Al Monte vám zatím říká:
"Zůstaňte s námi, protože všechno znamená všechno."
Ahoj.
Co to máš za dopis? Je to kvůli té práci v San Francisku?
Jo.
Tak co píšou?
Chtějí to, co vždycky: Životopis a fotky.
Vážně? Je to ta kočka Madge Brennerová?
Jo, dává to dohromady.
V tom případě to máš jisté, Davide.
Jak jsi na to přišel?
Ale no tak, Davide. Děláš si legraci?
Už je to babička.
Kdy ti tohle vadilo?
Měl by sis pohnout. Už jsem zahrál tvou znělku.
Slyšel jsem. Jsi fakt lidumil.
A ty jsi ve vysílání, brouku.
Dobře.
"Lidé zničili cesty zázraku
a jejich města dřepí jako černé ropuchy
V sadech života není nic čistého ani skutečného
a nic se nepodobá nahé dívce, která má milovat nebo být s mužem"
Tady je Dave Garver s trochou poezie a povídání...
a s pěti hodinami hudby, abychom byli milí na lidi kolem nás.
- KRML, u telefonu Dave Garver. - Haló?
- Dobrý večer, co to bude? - Zahrajte mi Misty.
Misty?
Už se to točí.
Díky za zavolání.
Vidím, že ti zase volá tvoje malá Misty. Tak jo.
- Rozbal to. - A ty už to nepřeháněj.
Uvidíme se ráno.
KRML, Dave Garver.
- Ahoj, Murphy. - Ahoj, Dave. Žádné vzkazy.
- Žádné? - Dnes večer jsem slyšel tvůj pořad.
Taková práce je fakt pohoda.
- Díky za tu reklamu. - K čemu jsou přátelé?
- Barmane. - Kolu? Už ji nesu.
Na někoho čeká.
Určitě?
Aspoň to říká. Chlapi ji marně balili celý večer.
Jednu hru?
- Heslo bašta? - Co jiného?
Tak jo, šéfe. Řekl sis o to.
Nemáš na to celou noc. Dělej.
Dobře.
Dělej.
Dámský gambit.
Ty sketo. Hrajeme to podle kodaňských pravidel?
Uklidni se, Murphe.
Heslo bašta.
Kdepak, smůla.
Sakra, neviděl jsem to.
To je zlé, Murphy. Moc zlé.
- Teď pozor. - To by mělo stačit.
Dávej pozor.
Pozor.
Ahoj.
Nevidí to.
Že ne?
Heslo bašta.
Hloupý tah, kamaráde.
Zahrajete si s vítězem?
Budu se jenom dívat.
- Jmenuju se Dave Garver. - Evelyn Draperová.
Sedněte si.
Něco k pití?
Tak jo.
- Co to bude? - Nechám se překvapit.
- Vodku s džusem. - Pěkná hra.
- Blahopřeju. - Díky.
- Co se stalo? - Vyhrál jsem.
Jak to? Kdy?
Když jste řekla: "Tak jo."
Měla bych se zlobit.
Ale nezlobíte se.
Ne tak docela.
Je od vás hezké, že jste mě zavezl domů, pane Garvere?
Správně.
Myslím, že mi chlap nepřišel na rande naposledy v deváté třídě.
Něco se děje?
Ne, jenom mám pocit, že vás odněkud znám.
- Vážně? - Jo.
Nechcete s tím pomoct?
To je v pořádku. Už to mám.
Co kdybyste zkusil zapálit oheň?
Dobře.
Sirky jsou hned vedle.
Dobře.
Už je pozdě. Určitě vás nezdržuju?
Ne, málokdy chodím spát před třetí.
Dnes večer jsem neměla rande.
Šla jsem tam, protože o tom někdy mluvíte ve svém pořadu,
a já vás chtěla poznat.
Vždycky vás poslouchám.
Věděl jsem, že někdo sedí u rádia.
- Děláte si ze mě legraci. - Nedělám.
- Řekněte něco jiného. - Například?
Zahrajte mi Misty.
Správně.
- Určitě vás nezdržuju? - Nelíbím se vám?
Jste moc pěkné děvče.
Ale k čemu jsou pěkná děvčata?
Mně se líbí.
S jednou takovou vlastně chodím.
A nechcete si komplikovat život.
- Přesně tak. - Ani já ne.
Ale to není důvod, abychom dnes spolu nespali, když na to máme chuť.
Pěkný silikon.
Ahoj, Davide! Jak se máš, brouku?
Vidím, že sis pro jednou uklidil. To se Silákovi moc líbí.
- Dáš si pivo? - Ani ne.
Nějakou vzpruhu bych si dal, ale pivo ne, kamaráde.
Nic jiného nemáme. Budeš si muset dát odchod.
Dnes mám moc práce.
Nechápeš. Někdo mě sem poslal.
Kdo?
Kočka, se kterou chodím. Víš, která?
- Carol? - Přesně ta.
Myslí si, že moc pracuješ. Říkala, že bychom se večer mohli sejít.
Kdo jako?
Já, ty, ona a ty nějakou ženskou splašíš.
V Karmelu otevřeli skvělou mexickou restauraci Susinos.
Polévka s albóndigas je neuvěřitelná. Je to úžasný...
Znám to tam, ale holku nemám a mám spoustu práce.
To je toho. Nějakou sbal!
Jestli s tím máš problémy, nějakou pěknou ti seženu.
Je moc pozdě a kromě toho mám moc práce.
Musíš jíst, Davide.
Něco si ukuchtím doma.
Víš, Davide, dělá mi starosti tvůj společenský život.
Jednou budeš báječná máma.
Mám moc úzkou pánev.
Jsem rád, že ses stavil, Ale. Zas někdy přijď, kdykoli.
Nedá se říct, že by Zlato Al Monte nechápal narážky.
- Jaké narážky? - Dobrý den.
Dobrý, vám taky.
Bydlí tady Dave Garver?
Záleží na tom, jak se na to díváte.
Ahoj.
Tohle váží skoro tunu. Kde je kuchyň?
Uvnitř. Pojďte dál a poslužte si.
Zahněte hned tam za ten roh.
Já vím, Davide, roznáška do domu.
Moc nepracuj, kamaráde.
Nepředři se.
Jak to, že tu nemáš žádné pivo?
A co je tohle? Scvrklá hlava?
Ten chlápek tu bydlí?
- Chtěl... - Doufám, že máš rád stejk.
- Vypadáš na to. - Počkej.
Říkala jsem si, že dobrý salát s rokfórem a rajčaty...
- a opečené brambory s... - O co tady jde?
- Neposílej mě pryč. - Ne, ale chci se na něco zeptat.
Jen jsem tě chtěla překvapit.
Překvapit?
Co kdybychom tu probírali práci?
Nebo kdybych tu měl dámskou společnost a ty bys sem napochodovala s nákupem?
To by bylo překvapení.
Promiň.
Ty věci si nech. Mě myslím přešla chuť.
Počkej.
Snažím se ti něco říct.
Nechápu. Mám odejít, nebo zůstat?
Snažím se ti říct, že mám telefon. Zvednu ho a vytočím číslo.
Ty to zvedneš a já řeknu: "Co děláš?"
A já: "Jsem hned u tebe."
Jo. Co kdybychom to příště udělali takhle?
Dobře. Jak chceš. Příště.
Jak máš rád ten stejk?
Hodně krvavý.
Já taky. Hodně krvavý.
Dáme si víno. Nějaké to vino.
Vino! To bude jako v nebi!
Nádhera!
Tohle bude úžasná večeře.
A co ta debata, kterou jsme tuhle vedli?
O tom, že se nebudeme vázat a tak?
Nikdo se neváže, ale neříkala jsem,
že si nedám ještě říct, nebo jo?
To jsi neřekla.
Kdy tě uvidím?
Zavolám ti.
- Jsi legrační, Dave. - Jak to?
Když chceš hrát tyhle hry, proč ne, ale...
už nejsou zapotřebí, aspoň ne kvůli mně.
Lidi tu chtějí spát!
A tady si chtějí povídat!
- Co kdybych to nahlásil policii? - Co kdybyste se šel vycpat?
Uklidni se! Jenom se chce vyspat, nic víc.
Máš pravdu.
Je nádherné ráno. Proč si ho nechávat jen pro sebe?
Ahoj.
Počkej!
Ano?
Promiňte, viděl jsem ten svetr a spletl jsem si vás s někým jiným.
Vy musíte být David.
Kde jsi byla?
Tak různě.
Zkoušela jsem se bouřit proti obrazovému umění.
Moc se mi to nedařilo.
Teď se snažím mít chladnou hlavu.
Ale ani to mi nejde.
Máš čas?
- Jo. - Tak pojďme.
- Kdy jsi přijela? - Včera.
- Ty bys mi nezavolala? - Ale ano. Nejdřív jsem se chtěla vybalit.
Neměla bys svoje svetry půjčovat drbnám.
Zhubl jsi.
Ne!
Takže zpátky ze Sausalita.
Ze Sausalita?
Bydlela jsem tam. U Jay Jaye.
- U Jay Jaye? - Není to nic moc.
Jenom přechodný byteček, ale příchozím stačí.
Říkal jsi, že nevíš, kde je.
Tak jsem lhal. Protestuj.
- Moc ti děkuju. - Poslyš, ty kanče, můj nápad to nebyl.
Měl jsi vidět to divadlo.
Úplná Bette Davisová, závěrečná scéna.
- A ve tři ráno. - Nech toho, Jay Jayi. Přehání.
Zavolám Malcolmovi. Třeba ti dá odpoledne volno.
Co se stalo, kočičko?
Anjelika mu řekla, že jsem se vrátila.
Měli by tu mrchu pověsit za palce nebo tak něco.
Zařídil jsem to.
Jdeme.
Nic osobního, vážně.
Mohla by z ní být prvotřídní umělkyně,
kdyby se do toho nepletly ty zatracené hormony.
- On s tím moc nenadělá. - Mohl by se zabít.
Jay Jayi, proč nejdeš balit námořníky?
Nemluv mi o rybách, prosím tě.
Pojď.
Tohle místo mi vážně chybělo.
Mně jsi chyběla ty.
Udělal bys mi velkou radost, kdybys takové věci neříkal.
Proč?
Nevím. Projeví se pak moje nejhorší stránka.
Chci se ptát na věci jako: "Kde je ta zrzka?"
Cože?
Ta zrzka, co dělala v knihkupectví.
Vrátila se do Berkeley nebo co.
To máš smůlu.
Ještě můžeš klátit tu blondýnku ze Santa Barbary.
Jestli je to to správné slovo, a já myslím, že jo.
Co chceš dělat? Projít celý seznam?
Kdo na to má čas?
Prostě nevím, jestli se na to ještě cítím.
Na co?
Na ty noci, kdy jsem čekala, až skončíš v rádiu a přijdeš.
Noci, kdy se připozdívalo...
a já si začala říkat:
"Zajímalo by mě, jestli skočil z útesu nebo obskočil nějakou blondýnu."
Byly doby, kdy jsem doufala, že jsi měl nehodu.
Tedy, kdybych si mohla vybrat mezi ní a blondýnou.
Ani nevíš, jak bezpečně se s tebou cítím.
Nic vážného jsem ti nepřála.
Jen pár měsíců na kladce.
Jsi milosrdná.
Víš, ze všeho nejvíc nesnáším žárlivý ženský,
a právě taková jsem začínala být.
Proto jsem musela odejít.
Začínal ze mě být člověk, kterého mám nejmíň ráda.
Nesnášela jsem to. A vím, že ty taky.
Ještě pořád to zabírá.
- Někdy až moc. - Co tím chceš říct?
Chci říct, že uprostřed každého dne je malé místo, velké asi jako ty.
Když člověk hledá, najde hodně holek velkých jako já.
Já nehledám. Právě to se ti snažím říct.
Takže jsi toho nechal?
Nebyl jsem sice mnich měsíce,
ale snažím se.
Ty "nanynky" z toho musí být úplně na větvi.
Myslíš "fanynky", ne?
Nevím, "fanynky, nanynky..."
Musíš být fér. Nebyla to jen moje chyba.
Já vím. Vždycky tě přemůžou.
Vina je i na tvé straně, víš.
Ty a ty zástupy spolubydlících, které se pořád stěhovaly sem a tam.
Netušila jsem, že je to pro tebe takové utrpení.
Jaké utrpení? Mně se to líbilo.
Seděli jsme před krbem...
a kousek vedle nějaká kočka v županu jedla tyčinku.
A co ta s bernardýnem?
Ta byla nejlepší. Zabrala spousty místa.
A pak ta, co chodila do flétny.
No, možná to pro tebe bylo trochu kruté.
Napadá mě tisíc důvodů, proč bychom to měli zkusit znovu.
Mám na práci asi sedm miliard věcí.
Co říkáš?
Chceš začít úplně od začátku?
- Co s tebou mám dělat? - Hodně věcí.
Ahoj. Promiňte.
Ahoj.
- Už ses seznámil s Anjelikou, mou... - Spolubydlící. Ano.
Asi zajedu do Karmelu a seženu nějaký odmašťovač.
Je ho dost pod dřezem.
Dobře.
Tenhle dům by měl mít otáčecí dveře.
Víš, když mi ho táta odkázal, nechal mi dluhy.
Nezvládnu je sama a většina holek nemá ráda samotu.
- Do města je to daleko. - Já vím.
Musím jít zase pracovat.
- Díky. - To je všechno?
Čtyři měsíce v Sausalitu jsou dlouhá doba.
Nevrátím se do stejného kolotoče.
Co mám dělat, dát ti notářsky ověřené prohlášení?
Potřebuju pár dní,
abych zjistila, kam mířím.
Dobře. Zorientuj se a pak mi zavolej, jo?
- Ahoj, Murphe. - Ahoj, Dave.
Továrna na sardinky.
Dave Garver?
Že volá Evelyn?
Ne.
Bohužel, teď odešel.
- Cože? - Odešel. Není tady.
Asi byste se měl ještě podívat.
Věřte mi, teď odešel.
Ale jestli máte zájem o někoho zkušenějšího,
rád...
To mám za to, že jsem sprostej dědek.
Máš tu vzkaz od nějaké Madge ze San Franciska.
- Brennerové? - Jo. Číslo jí dal Al Monte.
"Fotky i životopis došly.
Pošlete prosím co nejdříve dvouhodinovou nahrávku vašeho pořadu."
- Díky, Murphe. - Není zač.
Nevíš, jak mě vzrušuje práce sekretářky.
Dáš mi to na účet?
Překvapení!
Co tu děláš?
Volala jsem ti z tamté budky a on mi řekl, že jsi odešel,
a já přitom zírala na tvoje auto. Není to legrace?
Jo, to je.
Proč jsi to nevzal?
Kde stojí, že musím všechno položit a vzít telefon vždycky, když zazvoní?
Víš, že se ti rozšiřují nozdry, když se zlobíš?
- Je to roztomilé. - Nech toho. Musím jet.
- Dala bych si kolu. - Teď ne, musím jet do rádia.
Nemusíš.
Mluvíš s fanynkou číslo jedna. Dnes večer nepracuješ.
Připravuju jeden pořad a je to pro mě moc důležité.
Musím vybrat hudbu, napsat průvodní slovo a najít nějakou poezii.
- Vystoupila bys? - Poezii?
- Pomůžu ti. Na poezii jsem skvělá. - Dnes ne!
Chceš svoje klíče?
- Nech toho, Evelyn. - Řekni.
- Tak pojď! - Panebože!
Hodný chlapec! Chci to slyšet.
No tak. Dej mi ty klíče.
- Dej mi ty klíče. - Pojď si.
Dej mi sakra ty klíče!
- Máte problémy, paní? - Vypadněte!
Jo, vypadněte, blbci.
Pojďme odsud. Ten už má problémů dost.
Jo. Promiňte.
Ahoj. Ještě se uvidíme.
Evelyn mě poslala, ABYCH NA TEBE DAL POZOR,
takže... SE CHOVEJ SLUŠNĚ!
Ahoj.
Už jsi skončil?
Co chceš, Evelyn?
Jednu kolu?
Dnes už jsem vážně vyřízenej.
Kolik je hodin?
Už musím jít domů.
Ještě spi.
- Mám nápad. - Jaký?
Někdy tenhle týden, až skončíš,
si dáme naložené hovězí, bramborový salát a kvašené okurky.
U mně. Platí?
Zavolám ti.
Nejlíp ve čtvrtek.
E.D. MILUJE D.G.
A z rádia KRML teď zazní big band Dee Bartona.
Tady máš pásek na tu zkušební nahrávku.
- Mám ti ho tam dát? - Ne, nech ho tady. Díky.
Asi vyrazím do ulic, ale nejdřív...
si zakouřím trávu. Dáš si taky?
Vezmi si to vedle. Já blbnu už z toho vzduchu tady.
Dobře, jak chceš.
- Ale? - Jo?
Už tě někdy...
někdo úplně dusil?
- Znám ji? - Potkal jsi ji u mě doma.
Roznáška do domu!
Ta by mě klidně mohla podusit.
Začneš vztah, říkáš si, že budeš naprosto upřímný, a...
najednou se ti to vymkne.
Co máš za problém?
Problém je, že se snažím svůj život zjednodušit,
a teď nemůžu ani otevřít dveře.
Kromě toho se vrátila Tobie.
Vážně? Tobie? Kdy?
- Potkal jsem ji v neděli. - Ta byla dobrá.
Řeknu ti pravdu.
Vždycky jsem si myslel, že Tobie je ze všech koček nejvíc sexy.
Proto nechápu, proč máš tolik dalších holek.
Jsem prostě posedlý, nebo jsem byl.
Ale teď, když už jsem to skoro vyřešil,
mám další problém.
Víš přece, co se říká, kamaráde.
Ne, co?
"Kdo s čím zachází, tím také schází."
Ať tě ty dveře nebouchnou do zadku, až budeš odcházet.
Ahoj.
Další příjemné tóny nás čekají za chvíli,
teď, deset minut před zprávami, se vám hlásíme z rádia KRML...
v nákupním středisku Karmel Rancho,
z domova bukanýrů a milovníků butiků.
KRML, u telefonu Dave Garver.
Záznamníky jsou od toho,
aby člověk občas zkontroloval vzkazy.
Ahoj, Evelyn. Co se děje?
Co by se dělo, miláčku? Ještě tu nejsi.
"Ještě"?
Doufám, že máš rád uzené hovězí, protože nasolené neměli.
Moment. Počkej.
Chceš říct, že jsi zapomněl, že máme rande?
Měl jsem ti to přece ještě potvrdit.
Připadám si hloupě, když tu na tebe čekám v novém pyžamu.
Myslela jsem...
Asi jsem si to myslela špatně.
To jo. Myslela jsi špatně.
Nemusíš sem chodit, jestli máš na práci něco lepšího.
Budu tam za chvíli. Musíme si promluvit.
Jak chceš.
A nezapomněl jsi na něco?
Na co?
Nezahraješ mi Misty?
Jo. Už jsem to nachystal.
Díky, miláčku.
A teď si dáme pěknou písničku pro ty, kteří jsou v chladné noci sami.
Je to velký hit Errolla Garnera, Misty.
Tentokrát hraje jen pro Evelyn.
Okamžik.
Pojď dál.
Ahoj.
- Chladná noc? - Jo.
Přesto jsi přišel. Máš kuráž.
Něco si musíme vyjasnit.
Co všechno chlap podstoupí kvůli teplému sendviči s uzeným.
- Víš... - Moment.
Neřekl jsi mi, jak skvěle vypadám.
- Vypadáš dobře. - Prodavačka přísahala, že budeš šílet.
- Poslouchej. Můžeme si promluvit? - Počkej.
Nejdřív...
Překvapení.
- Tobě se nelíbí? - Jsou skvělé, ale...
Nekaž mi radost, miláčku. Ráda ti dávám dárky.
Je čas pro Madame Butterfly.
Přátelská gejša ze sousedství nejprve zout ctihodné boty.
Nech toho, Evelyn!
Musíme si promluvit!
Udělala jsem něco špatně?
Chci být k tobě upřímný, nic víc.
Radši na mě buď hodný.
Ježíši Kriste!
Nechápu to.
Chceš říct, že už mě nemiluješ?
Nikdy jsem neřekl, že tě miluju.
Možná ne slovy, ale...
je hodně způsobů, jak něco vyjádřit i beze slov.
Lituju, jestli jsi to chápala takhle.
Je to kvůli té děvce, že?
O čem to mluvíš?
O té zarámované fotce v tvém prádelníku.
- Ta s tebou nemá co dělat. - A co má?
- Nikdy jsem ti nelhal. - Úžasné. Tak on mi nikdy nelhal.
Co za to chceš? Čestnou medaili Kongresu?
- Sbohem. - Co mám teď dělat?
Sedět tu ve svých kurevských šatičkách...
a čekat, až můj pán zavolá?
- Nikdo se tě neprosil, abys na něco čekala. - Mě se nezbavíš!
- Přestaň mě otravovat, Evelyn! - Otravovat?
A k čemu jsi mě měl?
Nejsi nic! Nejsi dobrej ani v posteli!
Bylo mi tě líto, nic víc!
Všiváku! Mizernej, ubohej všiváku!
Haló?
Omlouvám se. Nemyslela jsem to tak.
Uvidím tě zítra?
Ty mě neposloucháš, že?
Co kdybych se stavila. Kdybych tě tak mohla vidět, mluvit s tebou.
- Ne, Evelyn. - Ale já tě miluju, Davide. Miluju tě.
Davide! Kdybych...
Co se děje?
Nic. Proč?
Ale no tak.
Vůbec mě neposloucháš.
- Ale jo. Slyšel jsem všechno. - Vážně?
Tak mi to řekni.
- Ty mi nevěříš? - Začni.
Dobře, ty chytrolíne.
Zítra večer máme jít na večírek na Big Sur.
Máme se tam setkat ve 21.00.
Adresa je...
Tu jsem ti neřekla.
Vidíš, jaká jsi?
Neznám ji ani já. Zítra ti zavolám.
Dobře.
Zítra mi zavoláš.
Miláčku, už bychom měli jít.
- Teď se dostáváme k tomu nejlepšímu. - Ale já musím v 18.00 vyzvednout Anjeliku.
Panebože! Ta bolest.
No tak. Je to moc hodná holka.
Dnes večer se odstěhuje.
To je ta nejlepší zpráva za posledních pár let.
A nastěhuje se Madalyn.
Madalyn?
Do prdele.
- Co se děje? - Neříkej mi, že jsi spal!
Co jiného v tuhle dobu?
Divím se, že máš tak čisté svědomí!
- Co chceš, Evelyn? - "Co chceš, Evelyn?"
Musím něco chtít?
Nemůžu se jen tak stavit? Nebo se to nehodí?
- Ale... - Udělala jsem fuj?
Někdo spí v tatínkově postýlce?
Počkej, sakra!
"Vylez ven, ať jsi, kde jsi!"
Myslela jsem...
Panebože, nedívej se na mě tak, Dave.
Nevím, co ti mám říct.
Omlouvám se, že jsem ti nevěřila. Vím, že bys to nikdy nezkazil.
Co jako?
To, co je mezi námi.
Mezi námi není vůbec nic! Kolikrát ti to mám říkat?
Je mi jedno, kolikrát to řekneš, není to pravda!
- Jak tě mám přesvědčit? - Není to pravda!
Není!
Co děláš?
Oblíkám se a odvezu tě domů.
Proč hraješ tyhle hry? Proč předstíráš, že mě nemáš rád?
Nevěřím svým uším.
Ale já tě miluju!
Ty vůbec netušíš, co je to láska.
Ani se neznáme.
Počkej.
To nemusíš. Jsem v pořádku. Pojedu sama.
Víš to jistě?
Naprosto. Je mi dobře.
Jenom si opláchnu obličej.
Už jsi?
Jsi v pořádku?
Ale ne.
Jak to vypadá?
Rány jsem zašil. Nebylo to tak hrozné, jak se zdálo.
Nemohlo být.
Víš, Dave, měl bych o tom napsat zprávu.
Jenže nenapíšeš. Tobie se vrátila, víš.
Radši jí to řeknu sám, než aby si to přečetla v novinách.
To jsem nevěděl. Řeknu to Marii. Něco si vymyslíme.
- Bude tu s ní někdo? - Já. Zůstanu tady.
Pořádně jsem ji nadopoval.
Nech ji vyspat, než ji odvezeš domů.
- Jak dlouho to bude trvat? - Těžko říct. Proč?
- Rád bych si večer vyšel s Tobie. - Proč ne.
Probudí se někdy odpoledne, asi v pět.
Bude v pořádku?
Rány byly jen povrchové.
Myslím, jestli se o to pokusí znovu?
Nejspíš ne.
Ale dal bych na ni pozor.
Kdyby vypadala moc sklíčeně nebo nejistě, nenechával bych ji o samotě.
Taky se trochu vyspi. Vypadáš hrozně.
Když tak zavolej.
Díky, Franku. Moc si toho vážím.
Jak se cítíš?
Dobře.
Tak.
Díky.
Přinesl jsem ti trochu polívky.
Vypadá dobře.
Nevím, co říct.
Už jen myšlenka na to mě děsí.
Nemysli na to.
Nemyslím sebe, ale tebe.
"Dívka spáchala sebevraždu v domě diskžokeje."
To pro muže v tvém postavení není dobrá reklama.
Odpočiň si. Až se budeš cítit líp, odvezu tě domů.
Díky, Davide.
Šaty jsem ti pověsil do skříně.
Asi bys to měl zvednout.
Jo. Vezmu si to vedle.
Haló.
Ahoj. Jen jsem se chtěla ujistit. Platí to dnes večer?
Jo, půjdu. Kdy je ten večírek?
Madalyn už odešla a bude dlouho pryč,
takže mě napadlo...
Byl bys zklamaný, kdybychom tam nešli a zůstali u mě?
Myslím, že to snesu.
Přijď brzy.
- Už jsem za dveřmi. - Davide,
podle mě může jít Sausalito do háje.
Ahoj.
Evelyn?
- Co se děje? Uklidni se. - Měla jsem sen.
Topila jsem se v oceánu, volala tě, ale ty jsi tam jen stál...
a díval se. Díval ses.
Byl to jen sen.
Panebože, jsem tak sama.
Drž mě.
Drž mě, Dave. Prosím.
Jo.
Pevněji.
Nenech mě odejít.
Davide!
Probudila jsem se a byl jsi pryč.
Jestli dnes večer něco máš, mohl bys mě odvézt domů.
Bylo by to asi nejlepší.
Ne, nic nemám.
Dobře.
Není to pěkné?
Jenom my dva, spolu.
A je to tu zase.
Je tu vyloženej úplně namol.
To musel být večírek.
Jdi pryč, Birdie.
Jsou tu ještě nějaká další těla, další násosky?
Přijď zítra, prosím tě. Nebo někdy příští rok.
Radši se podívám na pracovní stůl.
Tak končíme.
Vypadá to tu jako za starých časů.
Evelyn?
Něco jsi ztratil, tygře?
Nemohla by ses laskavě vrátit později?
Tohle je později, kocourku.
Vracím ti ten den, co jsem minulý týden vypustila.
Evelyn?
Moc vtipné, Birdie.
Jak to, že když tu bylo tak živo,
ty jsi spal na gauči?
Co to má být, sexuologický výzkum?
Chodím já k tobě a dávám ti hloupé otázky?
To bys měl, kocourku.
Třeba by ses něco naučil.
Počkej.
Ukážeme, že jsi grand, jo?
Dům pana Garvera.
Aha.
Chceš mluvit s nějakou Madge Brennerovou?
Jo. Chci.
Díky. Haló.
Haló, pan Garver? Madge Brennerová.
Vaše páska se nám líbí. Moc se nám líbí.
Ještě se o to uchází pár dalších, ale upřímně...
Nezajdeme na oběd?
- Co třeba Plachetnice? - Jo, třeba.
Zamluvte tam stůl na vaše jméno.
- Zatím nashledanou, pane Garvere. - Výborně. Nashle.
Asi jsme našli Evelyn.
"Dobré ráno, miláčku. Šla jsem nakoupit.
Jsem tu za pár minut s něčím dobrým na zub."
Má smysl pro humor.
"Líbá tě Evelyn."
A pak tu stojí:
"Jestli nemůžeš najít klíče, neboj se.
Půjčila jsem si auto."
Tady máte svůj klíč a tady kopii.
Bude to 40 centů, prosím.
Děkuju. Přeji vám pěkný den.
Davide? Stavila jsem se u...
Ahoj.
Ty jsi ale vyparáděný.
Dobře. Chtěla jsem udělat svačinu, ale tohle chce něco slavnostnějšího.
Co třeba U Markýze? Zvu tě.
- Po tom, co jsem ti způsobila, je to... - Mám schůzku. Pracovní.
- Pracovní? - Jo. Dáš mi moje klíče?
Jasně.
Myslím, že bys to neměla přehánět. Odpočiň si.
Jo, jsem trochu unavená.
Moc legrační, Dave.
Teď k vašemu pořadu. Co si myslíte o tom pojetí?
O té neformálnosti,
volnosti a hudbě ve stylu Monterey a Woodstocku?
Moc se mi to líbí a myslím, že to zvládnu.
Taky myslím.
Tohle si nechám na vaši propagaci.
Budete pracovat s mladými, bystrými a skvělými lidmi.
Ale potřebují vedení.
Jestli to půjde tímhle směrem,
- myslím, že není důvod, proč... - Není to krása?
Tohle je ten pracovní oběd?
Jak to jde?
Vaše přítelkyně?
- Další trik. - To stačí.
Takhle si představuješ pěkný sousto?
Je na tebe trochu stará, ne?
Co to má být, "Týden pozornosti k seniorům"?
Vypadni!
Nevadí mi, že jsi všivák, ale musíš být tak nevkusný?
Přestaň, ty hajzle! Tu by nechtěli ani dřevorubci!
Nech toho, ty hajzle! To bolí!
Přestaň, ty mizernej všiváku! Ne!
Přestaň! Dave!
Ne!
Neopouštěj mě!
Je to nula! Nula!
- Miluju tě! - Odvezte ji pryč.
Kam?
Udělala jsem to, protože tě miluju. Copak to nechápeš?
- Miluju tě! - Kam?
- Jeďte! - Protože tě miluju! Dave, prosím tě.
Tohle je soukromá pláž.
- Chci s tebou mluvit. - Já s tebou ne.
Jsi opilý?
Ne, ale není to špatný nápad.
- Proč, Davide? - Co? Proč se chci opít?
Ne. Proč včera večer?
Přišel jsem ti to vysvětlit.
Tak dobře.
Měli bychom si něco vyjasnit. Trochu se na tebe zlobím.
Máš důvod.
Mohl jsi mi zavolat.
Nemohl.
Proč ne?
Včera večer jsem ti nemohl říct pravdu.
Už ti nebudu lhát.
Proč to říkáš?
Nechtěl jsem riskovat, že to udělá znovu.
A co když to udělá?
Přísahám, že jestli se o to pokusí,
nebudu jí bránit.
Panebože.
Co to sakra...
Panebože, pomoc!
Prosím, pomozte mi někdo!
- Zůstaňte tam. - Já tu bydlím.
Je to vaše uklízečka, Garvere?
Dobře, chlapci, odneste ji.
Pozor na cestu.
Za tenhle úklid zaplatíš dvojnásobnou cenu.
Pozor na cestu.
- Dave Garver? - Jo.
Jsem seržant McCallum.
Napadá vás něco?
Co?
Něco o vaší přítelkyni.
Není to moje přítelkyně.
To vám říkám hned.
Takže víceméně náhodná známost?
Přesně tak.
Chcete říct, že se stavila, aby vám rozsekala šatník a uklízečku?
Nic nechci říct, seržante.
Možná byste měl. Málem tu dámu zabila.
A já tu zakopávám o věci a snažím se zjistit proč.
Co chcete?
Odkud tahle Evelyn Draperová je?
Nevím.
- Co její rodina? - O té taky nic nevím.
Poslouchá můj program a jednou jsme se setkali. To je vše.
- Takže ji vlastně neznáte. - Přesně tak.
Tak jak to, že má klíče od vašeho domu?
To taky nevím.
V podstatě toho nevíte hodně, že?
V podstatě mám plné zuby vašich otázek.
Já taky!
Jenže na stanici budou naštvaní, když vám je nedám.
- Předveďte ji. Budu tam hned. - Dobře.
- Proč ji chcete předvést? - Kvůli zápisu.
Potřebuje spíš psychiatra.
Vážně?
Podívejte, ty rány na jejích zápěstích...
O těch nic nevím.
Ještě něco.
Já vím: "Neopouštějte město."
Chtěl jsem říct: "Proč někdy nezahrajete Mantovaniho?"
Nevěděl jsem, že rád posloucháte.
To ne. Mám jen rád Mantovaniho.
Tak hraj!
Vy, kteří jste někdy hráli na dechové nástroje,
víte, že to bylo trojnásobné staccato.
Pěkně tomu jeho jazyku zatleskejme!
Možná má nejrychlejší jazyk na Západě!
- Pojď. - Už jdu.
Co říkáš...
- Něco k jídlu? - Musím vyzvednou spolubydlící Annabel.
- Bydlíš s Madalyn. - Už jsem si našla mužskýho a odstěhuju se.
- A Annabel se nastěhuje. - Správně.
- Ahoj. - Ciao.
Zatím.
Moc vám děkujeme.
To byla skupina Cannonball Adderley.
Na jazzovém festivalu v Monterey hrají...
s Dukem Ellingtonem, Woodym Hermanem, Joe Williamsem a dalšími.
Ještě mají lístky na neděli.
Tak se pro ně vydejte, protože právě tam se něco děje.
Teď nám zahrají Gator Creek Organization písničku Feelin' Fine.
KRML. Dave Garver.
Haló.
Zahraj mi Misty.
Davide?
Nechtěla jsem tě naštvat. Promiň.
Bylo to ode mě hloupé.
Už mě pustili.
Terapie. Byl to zlý sen, ale už skončil.
- Kde jsi? - Na letišti v San Francisku.
Za minutu jdu do dalšího letadla.
- Mám práci na Havaji. - Takže jsi v pořádku?
Jo, v pořádku.
Chci ti jen říct, že je mi to všechno líto.
- Zapomeň na to. Já už zapomněl. - To doufám.
"Neboť ta dívka žila jen s myšlenkou,
že miluje a že ji miluješ ty."
Máš tam rádio?
Ne.
Stejně mi to zahraj.
Haló.
- Garver? - Jo.
McCallum. Promiňte, že vás budím, ale něco jsem zjistil.
Já vím. Právě mě navštívila s řeznickým nožem.
Proč?
Protože ji podmínečně propustili, dokud nepodají žalobu.
Kdy?
Před týdnem.
Fakt jste se snažil, abych se to dozvěděl!
- Sám jsem to teď zjistil. - Kdo je za to odpovědný?
Podívejte, chcete nám ji pomoct najít,
nebo tu budete sedět a kňourat?
- Dobře. - Fajn.
Co přesně vám řekla?
Už jsem vám to povídal. Že je jí dobře a že jede na Havaj.
Co dál?
- Už jsem vám to řekl. - Zopakujte to.
S váma je pěkně mizerná zábava.
A vy děláte mizerný kafe. No tak, co ještě říkala?
Nic, kromě...
- Kromě čeho? - Nic to nebylo. Jen verš z jedné básně.
- Jaké? - Kdybych to věděl, znal bych ten verš.
- Zkuste si vzpomenout. - Už je pozdě, McCallume.
Strašně mě nudíte.
Ani já bych vás na rande nepozval.
Dobrou noc, McCallume.
- Co se stalo s tím Mantovanim? - S čím?
Slyšel jsem ten pořad, ale Mantovaniho jste nepustil.
Vy jste to vážně poslouchal?
Příteli, kdybychom na stanici měli televizi,
radši bych si zlomil ruku, než bych si to pustil.
Díky.
Doufejte, že budeme mít štěstí a chytneme ji, než to zkusí znovu.
Co?
Zabít vás.
To jo. A když štěstí mít nebudete?
To by byl malér.
Chlapi na stanici budou muset vybrat peníze na televizi.
Opravdu jste mě uklidnil, seržante.
Vyměníte ty zámky, že?
Ahoj.
Když chce mít holka červené tvářičky, není nad rychlou procházku lesem.
Jak se máš?
Moc dobře ne, miláčku.
- Vrátila se. - Kdo?
Evelyn Draperová, ta holka, co chtěla zabít Birdie.
Jak to, že se vrátila?
Myslela jsem, že ji dali do blázince.
- To jo, ale pustili ji. - Znamená to, že je v pořádku?
Teoreticky.
Co bude dál?
Myslím, že bychom se pár dní neměli stýkat,
kdyby mě sledovala.
Už tě sleduje, že?
Nechci, aby sis dělala starosti. Zvládnu to sám.
Jo. Jako Birdie.
Dobře, zůstaňte tam.
Jsou připraveni zjistit, odkud volá.
Až se ozve, hned řekněte její jméno,
a dají se do toho.
Vy ji jen musíte zdržet.
Je tři čtvrtě, posloucháte KRML...
a teď si pustíme Iťs Not Unusual.
Asi jste si ještě nevzpomněl.
- Na co? - Na to, co říkala.
Včera večer do telefonu? Kousek básničky nebo co.
Měl jste si vzpomenout.
Myslel jsem, že už to mám, ale zapomněl jsem to. Je to tak důležité?
Dokud ji nesbalíme, je důležité všechno.
Co je vám?
Mám strach o svou přítelkyni.
Jsou tam dole odříznuté od světa.
Nejlíp bude, když mě zastoupí Al Monte.
Naše jediná šance je, že dnes večer zavolá.
Musíte být tady, za mikrofonem.
- Jestli zavolá. - Zavolá. Věřte mi.
Ale jen když tu budete vy.
Víte co?
Jestli vás to uklidní, zajedu k vaší přítelkyni a zkontroluju to tam.
Byl bych vám vděčný.
Bydlí na Spindrift Road. Myslím, že je to čtvrtý nebo pátý dům.
- Na schránce je "Williamsová". - Co kdybyste jí zavolal?
- Dobře. - Řekněte jí, ať mě čeká.
McCallume.
Díky.
Jsem za to placený.
- Haló? - Ahoj. Jen chci vědět, jestli jsi v pořádku.
Mám se skvěle.
Chystám se, že si udělám manikúru, a pustila jsem si tvůj pořad.
Annabel je v kuchyni a dělá nám grog.
Co víc bych mohla chtít?
Všechno je v pořádku, miláčku.
Za chvíli se u vás staví seržant McCallum,
aby zkontroloval, že jste v bezpečí. Nikoho jiného dovnitř nepouštěj.
Dobře.
Davide, nechceš nám zahrát něco něžného a zasněného?
Máš to mít. Ahoj.
Ahoj, lásko.
- Annabel, jak to jde? - A teď něco něžného a sentimentálního...
pro Tobie a Annabel.
Doufám, že máš ráda skořici.
Proč ne.
Annabel.
Dobré?
Až moc.
- Tohle taky. - Díky.
Jen jedna věc. Můžu?
Jo, posluž si.
Ty oči jsou špatně.
David je má...
Jak to mám říct?
Chladnější.
Nevěděla jsem, že Davida znáš.
Netušila jsem, že...
jste přátelé.
Přátelé?
Ne, to ne.
Panebože, ty jsi hloupá.
SOUBORNÉ DÍLO Edgar Allan Poe
...pod jménem ANNABEL LEE. A ta dívka žila
jen s myšlenkou, že miluje a že ji miluji já.
"Protože ta dívka žila jen s myšlenkou,
že miluje a že ji miluješ ty."
- Tobie? - Čekáme na tebe, Davide.
Tady je Dave Garver s trochou poezie...
a povídání a s pěti hodinami hudby,
abychom byli milí na lidi kolem nás.
Opatrně.
Mohla bych ti vypíchnout oči.
Vsadím se, že Davidovi se tvoje oči moc líbí.
I tvoje vlasy.
Hraje si s tvými vlasy?
Musím tě pro Davida pěkně upravit.
Pro Davida.
Doufám, že se mu to bude líbit, až přijde,
protože si to vezme s sebou do pekla.
Slečno Williamsová?
McCallume?
A teď si dáme pěknou písničku pro ty, kteří jsou v chladné noci sami.
Je to velký hit Errolla Garnera, Misty.
Tentokrát hraje jen pro Evelyn.