–Statsministern! –Vad är det här nu, då?
–ABC News. Får jag ställa en fråga? –Okej, men en kort, då.
Sveriges regering har ställt en rad krav på Sovjetunionen. Är det därför ni är här?
Inte en rad, många rader.
Vi har en mycket bra...känsla av att det här ska gå bra.
–Ursäkta, vi måste promenera nu. –Flytta på er.
Fyra, tre...
De socialistiska rådsrepublikernas union vill–
–å generalsekreterare kamrat Brezjnevs vägnar–
–innerligt och uppriktigt be det svenska folket om ursäkt.
Olyckliga omständigheter har lett till att ett sovjetiskt fartyg...
...och en välgrundad känsla av att ha blivit kränkt.
...å kamrat Brezjnevs vägnar.
De tar sitt fulla ansvar för det inträffade.
Till sist vill jag än en gång framföra våra uppriktigaste ursäkter.
Kamrat Brezjnev framför sina välgångs- önskningar till det svenska folket.
Den där Brezjnev-snubben...
...som hon hälsar från...
...verkar vara en riktig vekling.
–En veritabel idiot. –Ja visst.
Ta det här nu.
Tack.
Allt kommer att bli bra.
Tack.
Jag ska ställa er inför krigsrätt, era jävlar!
Jag behöver visa upp en ubåtskapten för Sverige och världspressen.
Kamrat löjtnant, svenska korvetter!
–Fientliga? –Jag vet inte.
Jag meddelar kapten Peskov.
Kapten, svenskarna...
Fan...
Jag dör.
Ja, det vore kanske bäst så.
Ni och kaptenen har visst samma klädstorlek...
Kamrat löjtnant! Jag tror de anfaller!
Kamrat löjtnant, svenskarna är borta.
De har lagt om kursen.
De genomför visst något slags övning.
Bra.
–Vad sa kapten? –Att förste styrman gör ett utmärkt jobb.
–Ett föredöme för hela sovjetiska flottan. –Sa han verkligen det?
Ja.
Och så sa han...
...att han har mycket att tänka på, så han vill inte bli distraherad av någon.
Ingen i besättningen får störa honom.
Enligt svensk militär är det första gången detta sker i Sverige och kanske i världen.
I morse genomförde en svensk anfallsstyrka en militärövning–
–nära den strandade sovjetiska ubåten. Där har ett första offer krävts.
En svensk soldat är sårad och opereras just nu.
Frågor? Om ni vill så...kan jag hjälpa er att förstå vad jag sa.
Statsminister Fälldin är i telefon.
Tack, kamrat Akupova. Jag tar det i enrum.
Skriv en rapport om all aktivitet runt Brezjnev den här veckan.
Det här stannar som vanligt mellan oss, kamrat Vasiljeva.
–Ursäkta, herr president. –Jag skulle precis sätta tänderna i den här!
Pentagon har just uppsnappat en konversation–
–mellan Sveriges statsminister och Sovjetunionens ambassadör i Stockholm.
Konversationen är krypterad. Vårt bästa team försöker dechiffrera den nu.
Krypterade meddelanden med kommunister låter inte bra.
Fåravel... Säger det er något?
Nej, inte ett satans dugg. Kan "får" vara ett kodord för kärnvapen?
Något måste vi göra. Vi fördubblar vår flotta i Östersjön.
Ja, herr president.
Tack, generalen.
Har ni sanktionerat Tarasenkos avhopp?
Svar ja. Men jag hemlighöll några detaljer för ambassadören–
–nämligen att han och hans familj kommer att likvideras inom en snar framtid.
Jag tänkte väl det. Han har visst hamnat på utrikesministerns bord.
Redan? Värdefull information.
Om jag skickar en assistent, kan ni då approchera ministern–
–och be honom att inse allvaret i det uppkomna läget?
Naturligtvis.
Är det honom vi ska ha ihjäl i dag?
Självklart inte, det där är Sveriges utrikes- minister. Honom ska vi bara prata med.
Lägg undan den där och sätt fart!
Det är avhopparen vi ska likvidera.
Kamrat amiral, Nato har skickat in förstärkning och fördubblat sina styrkor.
Vi fortsätter att fixera trafiken över och under oss.
–Närmar de sig? –Nej, de håller fortfarande avståndet.
–Allt klart för operationen? –Ja, amiral, allt är klart.
Håll ställningarna.
Det här är myteri!
Vad för nåt? Myteri?
Ni har så rätt. Precis så är det.
God dag, kamrat kapten.
Välkommen till Sverige, löjtnant Tarasenko. Eller vill ni tilltalas kapten?
Den här vägen...
Herr utrikesminister?
Ursäkta att vi stör er innan föreställningen har börjat.
–Vem är ni? –Låt mig undvika att presentera mig.
Jag är den högsta representanten i Sverige för ordförande Brezjnev i Moskva.
–I folkmun kallas vi KGB. –Vad vill ni?
Det har kommit till vår kännedom att en kär kollega till oss är på väg att hoppa av.
–En tillfällig förvirring, förstås. –Det här är mer än jag...
Löjtnant Tarasenko. Han kommer att hamna på utrikesministerns bord.
–Det är ingen idé att ni förnekar det. –Det här är absurt. Oacceptabelt!
Lugna ner er, utrikesministern. Lämna bara över honom till oss.
–Vi ska ta väl hand om honom. –Det här är ju vansinnigt.
Och om ni inte hjälper oss till fullo, så har vi andra metoder...
Släpp den!
Idiot!
Stå stilla! Stå bara alldeles stilla, utrikesministern!
Ni lever bara därför att jag lyckades döda honom innan han hann ge er injektionen.
Så enkelt är det. Är ni okej? Hör ni mig? Förstår ni orden som kommer ur min mun?
Bra. Vi är representanter för USA:s president.
Kort sagt, vi är CIA. Oroa er inte för dem.
Att få folk att försvinna, döda eller levande, är CIA:s specialitet.
Är vi överens om att vi nyss räddade livet på er?
Det tar jag som ett ja. Vad skulle ni säga om en gentjänst?
–Som vad? –En löjtnant på ubåten tänker hoppa av.
Dmitrij Tarasenko.
–Hur kan alla veta sånt före mig? –Jag sa ju att vi är CIA. Vi vet saker.
–Herregud... –En avhoppad KGB-officer blir värdefull.
En överenskommelse? Vi städar upp röran som ni ställt till, och ni ger oss Tarasenko.
–Jag har inte ställt till den här röran. –Jo, det tror jag nog.
Översättning: Anders Simonsson © Sveriges Television AB 2024