www.SweSUB.nu
De skall säga att jag gjutit oskyldigt blod.
Vad är blod till för, om inte för att gjutas?
Med min krok till hand
ska jag skära upp dig från skrevet till strupen.
Det är dig jag vill ha.
Det är det otäckaste jag hört, och det är sant.
Det var för några år sedan vid Moses Lake i Indiana.
Clara satt barnvakt åt familjen Johnson.
Billy kom förbi på sin motorcykel.
Hon var inte ihop med Billy, utan med Michael sedan ett halvår.
Men hon hade alltid gillat Billy för att han var lite "farlig".
Michael var bara "trevlig".
Den här kvällen hade hon bestämt sig för
att Billy skulle få det Michael aldrig fick.
- Har du hört talas om Candyman? - Nej.
Hans högra hand är avsågad. En krok sitter fast i den blodiga stumpen.
Om du tittar dig i spegeln och säger hans namn fem gånger,
dyker han upp bakom dig och flåsar dig i nacken.
Vill du försöka?
Så Billy började.
- Han tittade i spegeln och sa... - Candyman.
Candyman.
Ingen har kommit längre än fyra.
Inte här.
Gå ner. Jag har en överraskning åt dig.
Hon såg sig i spegeln, och jag vet inte varför,
men hon sa hans namn en sista gång.
Candyman.
Hon släckte ljuset...
Billys hår blev vitt av chocken.
Han dödade henne, skar upp henne med kroken
och sedan dödade han barnet.
Billy kom undan, men kort efteråt blev han galen.
Min lägenhetskompis pojkvän känner honom.
När hörde du den första gången?
Min kompis hörde den på radio.
Barnvakten grillade ungen som om det var en kalkon.
Skriver ni en artikel om seriemördare?
- Någonting ditåt. - Då var vi klara.
- Okej. - Tack.
Ingen orsak.
- Hej då. - Hej då.
Hej då.
De blir yngre för varje dag.
Minns ni när folk hade alligatorungar som husdjur?
När de blev stora spolade folk ner dem på toa.
De bor i kloakerna nu. En del är 90 cm långa.
Var hände det här?
I Miami. De blev blinda av att leva i mörkret.
Nej, det var i New York. Det stod i tidningen.
Då måste det vara sant.
Varför skulle både Danny och Diane lida av samma vanföreställning
när de bor 160 mil i från varandra?
Inse fakta. Det finns inga alligatorer i kloakerna.
Nej, de finns runt lägerelden, i godnattsagorna.
De här historierna är modern muntlig tradition.
De är ett naturligt uttryck för rädslan i samhället.
Nu är det lunch.
...primitiv reptil.
Det är ett monster.
- Den stilige professorn. - Den vackra hustrun.
Hej.
Helen, créme-de-la-créme: Harold, Diane, Daniel, Stacey.
- Hej. - Hej.
Jobba på. Tack för era bidrag.
- Tack. Hej då. - Vi ses.
Hej då.
Vi ses.
Berätta om den där tjejen. Heter hon Stacey?
Hon kunde knappt se mig i ögonen, och jag såg att hon rodnade.
Hon är väl störtkär i mig.
Dessa tonårshormoner...
- Du tror väl inte...? - Nej då.
Bra. Jag hoppas inte det. Vad har hänt?
Trevor... Du sa ju att du inte skulle föreläsa om skrönor nästa termin.
Bernadette och jag forskar ju om det. Måste du förstöra för oss?
Jag kan inte göra uppehåll i kursen
medan ni skriver klart er uppsats.
- Jag måste följa studieplanen. - Jag vet.
Så du behöver inte vara arg.
Om man tittar i spegeln och säger hans namn fem gånger,
dyker han upp och flåsar en i nacken.
- Får jag städa nu? - Visst.
Så Billy började. Han såg sig i spegeln och sa:
"Candyman, Candyman, Candyman..."
Candyman?
- Känner du till honom? - Skriver du om honom?
Ja. Vad har du hört?
Alla är rädda för honom när det är mörkt.
Han bodde på Cabrini. Min kompis berättade det.
- Cabrini-Green? - Ja, i höghusen.
Jag vet inte så mycket, men min kompis vet allt.
Hennes kusin bor på Cabrini. De säger att han dödade en kvinna.
- Får jag prata med din kompis? - Visst.
- Kitty! - Ja, vad vill du?
- Det är en tjej som vill prata med dig. - Okej.
Hon kommer.
- Jag heter Helen Lyle. - Henrietta Mosely.
- Det här är Kitty Culver. - Hej.
Berätta om Candyman.
Det var en kvinna som låg i badkaret när hon hörde ett ljud.
- Minns du vad hon hette? - Jag tror hon hette Ruthie Jean.
Hon hörde något som bankade, som om någon försökte göra hål i väggen.
Hon ringde 911 och sa att någon försökte ta sig igenom väggen.
De trodde henne inte. De trodde hon var galen.
Så hon ringde 911 igen, men de trodde henne ändå inte.
När de äntligen kom var hon död.
- Blev hon skjuten? - Nej...
Hon dödades med en krok.
Det är sant. Ja, det är det.
Jag läste det i tidningen. Candyman dödade henne.
Men jag vet ingenting om det där.
OLÖSTA MORD DÖDSSIFFRAN STIGER
21 BRUTALA MORD SERIEMÖRDARE LÖS
DÖDSORSAK, VAD DÖDADE RUTHIE JEAN?
LIVET I HÖGHUSEN
Vad sjukt. Det här är ingen saga.
En kvinna blev mördad här.
Och det är bara början.
Där är Cabrini-Green, fast det ser annorlunda ut i dag.
Jag vågar inte ens köra förbi där.
- De sköt någon där härom dagen. - Varje dag.
Titta noga på den här bilden.
Sedan tittar du på den här.
Ser du?
Nej.
Det är inte Cabrini-Green. Det är mitt hus, Lincoln Village.
Min lägenhet låg i ett kommunalt bostadsområde.
- Nähä? - Jo.
Titta på det här.
Kommunen insåg att det saknades en gräns mellan det här och Gold Coast.
Som motorvägen och El-tåget som avskärmar gettot?
Exakt. Så de byggde om.
De täckte betongblocken med puts och sålde det som bostadsrätter.
- Vad kostade det här stället? - Fråga inte.
Vänta tills du ser det här.
Här är beviset.
Mördaren, eller mördarna,
de vet inte säkert, slog hål i baksidan av skåpet.
Det finns ingen vägg. Det är bara ett medicinskåp mellan lägenheterna.
Det kanske är någon på toaletten!
- Lägenheten är tom. - Är du säker på det?
Så där.
Okej. Titta nu.
Det är otroligt.
- Vad är det? - En lampa tändes.
Det är ingen där.
Det där var inte roligt.
- Jag blev inte rädd. - Visst...
Tror du på de där dumheterna?
- Nej, gör du? - Nej.
Okej. Candyman, Candyman, Candyman,
Candyman...
Candyman.
Fegis!
Man måste säga det fem gånger.
Trevor?
- Åh, Trevor! - Vem trodde du det var?
- Vad är klockan? - Det är sent, jag är full.
Förlåt om jag skrämde dig.
Varför all utrustning? Vi ska bara åtta kvarter.
- Vi är klädda som poliser. - Jag sa bara "klä dig formellt".
Nej, vi ser ut som poliser.
- Försöker du skrämma mig? - Nej.
Tänk efter! Gängen håller hela området som gisslan.
Då vänder vi.
Vi kan alltid skriva en trist avhandling om allt det valiga snacket om skrönor.
Det här är vår chans, Bernadette.
Ett helt område skyller sin rädsla på en påhittad figur.
Skulle Trevor och Archie dra sig ur det här?
- Direkt. - Exakt.
Okej.
- Vill du vänta här? - Nej.
Kom, då.
- Kolla in de där. - Lås bilen.
Hejsan.
Vill du ha nåt, bruden? Jag kan ge dig det.
Tjena, snygging. Kom hit, bruden.
Hörrö, bruden.
- Vart ska ni? - Vi ska in här.
Jaså?
- Det får ni inte. - Vem letar ni efter?
- Vi ska hälsa på en kompis. - Är ni från polisen?
Ni ser ut som snutar.
Fråga blondinen vart hon ska.
- Vem ska ni träffa? - Vi tar trapporna. Kom.
Vart ska ni ta vägen?
Hallå, där uppe. Snuten är på väg upp. Polisen!
Ingen fara. De tror vi är poliser. De följer inte efter oss.
Vänta.
- Titta här. - Vad bra.
"Sött åt..."
- "...den söta." - "Sött åt den söta."
- Skynda dig. - Jag vill få med dörren.
- Förlåt. - Herregud.
- Här är det. - Gå inte in.
Kom.
Det stinker.
Jag hade rätt. Lägenheten är identisk. Då ligger badrummet där borta.
- Helen... - Vad är det?
En kvinna har dött här inne. Låt bli.
Ingen fara. Det är inget läskigt.
- Var det här han tog sig in? - Ja.
- Vi har hittat det. Nu går vi. - Vänta.
Håll i den här.
Jag ska bara klättra in.
- Sedan sticker vi. - Menar du allvar?
Det är tomt.
Tänk om de packar droger där inne?
Ber du om ursäkt och ger dem visitkortet då?
Okej. Vi lyssnar.
- Det är ingen där. - Okej.
Skynda dig. Var försiktig.
Ge mig kameran.
- Du har fem minuter på dig. - Okej. Fem.
Fan, också.
Bernadette! Förlåt.
- Filmen tog slut. Jag måste tillbaka. - Nej!
- Du kan inte... - Nej! Nu går vi!
Vad håller ni på med där inne?
Vi ska precis gå.
- Letar ni efter godiset? - Nej, vi är inga poliser.
- Vi är från universitetet. - Ni ska inte vara här.
Snoka i folks lägenheter och så.
Helen Lyle och Bernadette Walsh.
Vi skriver en uppsats. Vi vill gärna prata med dig.
Här är mitt visitkort.
Min baby.
Kom.
Vita som kommer hit ställer bara till med besvär.
Det vill vi absolut inte göra.
Kom.
Så ni skriver en uppsats.
Vad tänker ni skriva? Att vi är dåliga människor?
Att vi stjäl? Att vi har gruppsex?
Att alla här tar droger?
Alla är inte som idioterna där nere. Jag vill bara ta hand om mitt barn.
- Vad söt han är. - Han är allt jag har.
- Vad heter han? - Anthony.
Jag heter Anne-Marie.
Anne-Marie McCoy.
- Hej. - Förlåt att vi störde.
- Vi ska lämna dig ifred. - Det gör inget.
Jag ville inte vara otrevlig, men när vita kommer hit
är de inte så trevliga mot oss.
- Vad gör du? - Jag hjälper dig.
Vad du ställer till det.
Tack. Tack.
- Har du barn? - Jag vill gärna ha.
Han betyder allt för mig. Ja. Honom ska de inte få ta.
Vill ni höra om Ruthie Jean?
Alla har varit här. Tidningarna, polisen.
Socialarbetare. Alla vill veta.
Jag hörde henne skrika.
Jag hörde henne genom väggen.
Jag ringde 911. Ingen kom.
Ingen kom. Alla är rädda.
Han kom rätt igenom väggen.
Jag är rädd.
För mitt barns skull.
- De får aldrig tag i honom. - Vem då?
Candyman.
Såg de något de gillade, så pekade de.
De trodde det var fult att peka.
- Vad gjorde de? - De...
Spottade på folk. Mycket märkligt.
- Uppför dig. - Det gör jag.
Hur går det för de två vackraste doktoranderna?
Trevor säger att ni har gett er på mitt favoritämne.
Jag vill gärna se ert material. Jag har tid i morgon.
Vi är inte klara än.
Det är då jag kan vara till störst hjälp.
Innan ni försvinner ner i akademisk glömska. Jag har varit där.
Purcell, vi kommer att begrava dig.
- Helen... - Vadå?
Vi har snart något att visa dig.
- Vi åkte till Cabrini i dag... - Cabrini-Green.
Candymans territorium.
Gäller det krokmannen så läs uppsatsen jag skrev om honom för tio år sedan.
Ni känner väl till historien?
Nej...
Så, hur ska ni begrava mig?
Legenden dök upp första gången 1890.
Candyman var son till en slav.
Hans far tjänade en förmögenhet genom att konstruera en maskin
som kunde massproducera skor.
Candyman hade gått i fina skolor och var mycket kultiverad.
Han var ett konstnärligt underbarn
och var eftertraktad av folk som ville dokumentera sin rikedom
och samhällsställning genom porträtt.
Därför gav en välbärgad markägare honom uppdraget
att föreviga dotterns jungfruliga skönhet.
De blev förstås kära, och hon blev med barn.
Stackars Candyman.
Fadern utkrävde en fruktansvärd hämnd.
Han betalade några huliganer för att utföra den.
De jagade Candyman genom staden till Cabrini-Green.
Där sågade de av hans högra hand med en rostig kniv.
Ingen försökte rädda honom.
Men det var bara början.
I närheten fanns en biodling. Dussintals bikupor med hungriga bin.
De slog sönder bikuporna, tog ut honungen...
...och smetade ut den över hans nakna kropp.
Candyman blev ihjälstucken av bina.
De brände hans kropp på ett bål och spred ut askan över Cabrini-Green.
Hej.
Anne-Marie är inte inne.
- Är du säker på det? - Ja. Hon sa att du skulle komma.
- Vad heter du? - Jake.
Jake, du kanske kan hjälpa mig.
Jag är intresserad av kvinnan som blev mördad.
Känner du till det? Hon hette Ruthie Jean.
Jag vet inte ett dugg.
Har någon annan pratat om det?
Du kan prata med mig, Jake.
Jag är ingen polis.
- Så ingen hamnar i trubbel. - Jag kan inget säga.
Då tar Candyman mig.
Candyman?
- Är du rädd för honom? - Jag är inte rädd för någon.
Men du är galen som går hit själv.
- Det är farligt här. - Jag vet.
Men jag är inte heller så lättskrämd.
Du behöver inte säga något. Det räcker om du visar mig.
Om du visar mig var Candyman är, så lovar jag dig en sak.
Det blir vår hemlighet.
Om du inte är för rädd, förstås.
- Bygger ni ett bål? - Ja, till festen.
Där inne.
- Är Candyman där inne? - Charlie säger det.
En pojke blev dödad där inne.
- Vem var han? - Vet inte. Han var lite konstig.
- Var han galen? - Nej, efterbliven.
Hans mamma var i affären.
Pojken behövde gå på toa.
Mamman tog tid på sig. Hon skulle titta på allt.
Så pojken började gnälla. Mamman blev arg och skickade honom över gatan.
Mamman står vid kassan när hon hör honom skrika.
Mamma! Mamma!
En stor, tuff kille springer dit för att se vad som händer.
När han kom ut skakade han och grät.
Han var bara där inne i fem sekunder.
När han kom ut hade håret blivit vitt.
Det blev vitt, på en gång.
Blev pojken mördad?
Värre än så. Han låg på golvet i en blodpöl och höll ihop sig själv.
Mamma! Mamma!
De hittade den flytande i toaletten.
Omöjligt att fixa. Lika bra att dö.
Var det Candyman?
- Kan du vänta här på mig? - Okej.
HERRAR
Hallå!
SÖTT
ÅT DEN SÖTA
Candyman.
Ursäkta mig.
Jag är klar. Jag ska gå.
Jag vill inte störa dig i arbetet.
Jag är ingen polis. Jag är från University of Illinois.
Och... Jag ska lämna dig ifred.
Lägg av! Släpp mig!
Det här är inte så smart.
Mina kollegor vet varjag är. De väntar på mig. Släpp mig!
Du letar visst efter Candyman, bitch.
Du har hittat honom.
Du letar visst efter Candyman, bitch.
Gå tillbaka.
Nummer fyra, kom framåt och säg repliken.
Du letar visst efter Candyman, bitch.
Gå tillbaka.
Nummer fem, gå framåt och säg repliken.
Du letar visst efter Candyman, bitch.
Gå tillbaka. Ta ut dem.
- Nummer fem. - Bra.
- Hur hittade ni honom? - Vi finkammade stället.
Från översta våningen, hela vägen ner. Då blir man av med allihop.
Vi har tömt hela Cabrini.
Du har tur som lever, ms Lyle.
- Dödade han Ruthie Jean? - Inget snack.
Han dödade den stackars ungen också. Han var ledare för Overlords.
Vi visste allt om honom.
Vi har inte anhållit honom eftersom ingen ville vittna.
Vi kan inte skydda dem på Cabrini-Green. Det visste de.
Pojken, då? Jake?
Vi behöver inte honom. Vi har dig.
Hej, Jake.
Tack för att du räddade livet på mig.
- Jag vill åka hem. - Du kan gå direkt.
- Bra gjort. - Du sa att det var vår hemlighet.
- Du ljög. - Det är det fortfarande.
Du behöver inte vittna.
Candyman tar mig.
Candyman är inte verklig. Det är bara en saga.
Som Dracula eller Frankenstein.
En elak man tog hans namn för att skrämma oss.
Nu är han fast. Allt ordnar sig.
Är inte Candyman verklig?
Nej.
- Hej! - Ta det lugnt!
- Är inte du invalid? - Nej, det är bättre.
- Det ser bra ut. - Kom och sitt.
- Du har väl inte ätit? - Nej då.
Bra.
Hej, välkommen tillbaka.
- Tack. - Får jag se?
Vilken tur att du klarade dig.
En sak retar mig: Två blir mördade och polisen gör ingenting.
En vit kvinna blir attackerad och då gör de något.
Ja, men det var en otäck kille.
Du satte dit honom, det är det viktigaste.
Jag har en överraskning åt dig!
- Vadå? - Du kommer inte att tro det.
- Korten. - En vän till mig räddade de flesta.
Jag trodde de var förstörda. Kameran krossades.
Och jag har pratat med några förläggare.
De är intresserade efter att du var i tidningen.
Vi ska bli publicerade.
Jag kommer över i morgon, så kan vi börja.
Helen...
Ja.
Helen...
Vem är det?
Helen...
Det är dig jag vill ha.
Känner jag dig?
Nej...
Nej, men du tvivlade på mig.
- Förlåt, jag måste åka. - Du behöver inte åka än.
Men jag är sen.
Du är inte nöjd med historierna, så jag var tvungen att komma.
Bli mitt offer.
Jag är skriften på väggen,
viskningarna i klassrummet.
Utan dem ärj ag ingenting.
Så nu måste jag gjuta oskyldigt blod.
Kom med mig.
Anthony!
Nej, nej! Nej...
Anthony! Nej!
- Anne-Marie? - Nej! Din jävel! Din jävel!
- Bort med dig! - Var är min baby?
Min baby! Din mördare! Din...
Snälla, sluta!
Sluta! Sluta!
Det är polisen. Öppna!
Håll dig stilla! Gå bort! Genast!
Se upp!
Ta av dig tröjan.
Räck över den till mig.
Ta av dig bh:n.
Kan jag inte få duscha?
Herregud...
Räck över den till mig.
Lyft upp armarna.
Lyft upp vänstra bröstet.
Högra.
Ta av dig trosorna.
Kan jag inte få prata med kommissarie Valento?
Ta av dig trosorna.
Frank...
Ms Lyle, du är anhållen. Förstår du det?
- Låt mig förklara. - Förstår du det?
- Ja, men... - Du har rätt att inte säga något.
Förstår du det?
- Det är vansinne. Jag blev överfallen. - Svara på frågan!
Jag förstår.
Cirka 22.00 kom Anne-Marie McCoy hem till sin lägenhet.
Hon såg att hundens huvud var avskuret.
Hon skrek på hjälp, varvid du anföll henne med en köttyxa.
Du höll i vapnet när polisen kom till hennes undsättning.
Var är barnet?
- Jag vet inte. - Du är sjuk.
Innan vi ställer fler frågor, vill du ha en advokat?
Ja eller nej?
Jag vill ringa ett samtal.
Vi kan inte svara. Lämna ett meddelande efter signalen.
Trevor, är du hemma? Svara.
Det är kris, Trevor. Svara.
Jag är anhållen. Jag är på 18:e distriktet.
Kan du komma och hämta mig?
Nu räcker det.
Vet du vad klockan är?
03.00.
Herregud.
Det måste finnas en annan utgång.
Dölj ansiktet. Säg ingenting. Gå till bilen.
Okej.
Det ordnar sig. Håll dig till mig.
- Där är hon! - Du måste titta ner.
- Här. - Flytta på er!
Flytta på er. Vi har inget att säga.
Vi har ingenting att säga.
Min klient är inte åtalad för någonting.
...informationen tyder på
att barnet rövats bort och ännu kan vara vid liv.
Blodet kan ha kommit från hunden.
En misstänkt släpptes efter förhör, så vi får följa utvecklingen...
De sa i alla fall inte ditt namn. Det var bra.
Du är inte åtalad för att de tror att de kan hitta kroppen.
De siktar på överlagt mord, men jag tror inte de har en chans.
- Tror du att jag gjorde det? - Nej, det tror ingen.
Men tanken har slagit dig?
Minns du någon detalj, hur liten som helst,
som skulle kunna styrka din version av vad som hände?
Jag fick en blackout. Jag menar...
Jag vet inte vad som hände.
Jag bara vaknade där och det var blod överallt.
Är det något du vill ha?
Är du säker?
Jag måste gå till universitetet och hämta lite jobb.
Jag vill helst inte lämna dig ensam.
- Jag kommer om 20 minuter. - Trevor?
Var var du i natt?
Här. Jag sov som en stock. Jag trodde du var med Bernadette.
Jag ska hjälpa dig.
Vi ska klara det här.
Jag är strax tillbaka.
Tro på mig.
Bli mitt offer.
Snälla...
Tror du på mig?
- Lämna mig ifred! - Jag har barnet.
Låt mig ta dig, annars dör han i ditt ställe.
Nej.
Din misstro har förstört tron hos min församling.
Utan dem är jag ingenting.
Så jag var tvungen att komma.
Och nu måste jag döda dig.
Din död blir en saga som skrämmer barn,
som gör de älskandes hänförelse starkare.
Kom med mig, och bli odödlig.
Helen?
Helen, det är Bernie.
Bernadette?
Bernadette, gå...
Helen.
Det är Bernadette. Släpp in mig.
Han är här...
Bernadette... Gå!
Helen!
Helen?
Gå härifrån!
Åh, nej... Nej, nej, nej...
Trevor...
Trevor, han är här.
Han är här. Han är... här.
Låt honom inte döda mig.
Trevor?
Trevor!
Trevor. Trevor!
- Så ja. - Trevor!
BEVIS
Ta ut henne.
Trevor...
Håll om mig, Trevor, snälla?
Varför vill du leva?
Om du bara lärde dig lite av mig skulle du inte be om att få leva.
Jag är ett rykte.
Det är ett välsignat tillstånd, tro mig.
Att det viskas om en i alla gathörn.
Att leva i andra människors drömmar, men att slippa finnas till.
Förstår du?
Gode Gud, låt honom inte döda babyn.
PATIENTENS RÄTTIGHETER
Trevor!
Trevor?
Trevor!
Vart ska ni?
Lämna mig inte här. Jag kan inte försvara mig.
Nej...
Vad vet de goda,
utom det som de onda lär dem genom sitt våld.
Mördare...
Ge mig åtminstone en kyss.
En enda utsökt kyss.
Mördare!
Hjälp! Han är under sängen!
Ge mig tusen räknemynt.
Han är här. Han är under sängen!
Nej... Sluta...
Nu vaknar hon. God morgon.
Jag vill prata med min man.
Det vill jag med...
- Så där, ja. - Vad är klockan?
- Vart ska vi? - Till Disneyland.
Clyde, öppna.
Whitley, Clyde, öppna dörren.
Vad gjorde ni där inne? Satt ni och läste?
Knäppis.
- Dr Burke? - Ja.
Ms Lyle, jag heter dr Burke.
- Jag vill prata med min man. - Vi kan nog ordna ett besök.
Ett besök? Är jag tvångsintagen?
Måste jag vara bunden?
Helen, det här...
är ett intagningsbeslut från statsåklagaren.
- Den här månaden... - Månaden?
Ja.
Vi har stabiliserat dig med en hög dos Thorazine.
Du minns nog väldigt lite, eller ingenting.
- Hämta min advokat. - Jag jobbar åt ditt försvar.
Vi ska avgöra om du kan ställas inför rätta.
Helen, du är åtalad för överlagt mord.
Berätta vad som hände i din lägenhet.
Den kvällen då du blev intagen, visade sig mördaren då?
Mördarel Mördarel
Mördarel Hjälp migl
Han är härl Han är under sängenl
Jag förstår inte.
Hjälpl Snällal Han är härl
Hjälp mig, hjälp migl Snällal
- Det... - Han är under sängen...
Det är inte möjligt.
Bernadette.
Jag är inte kapabel till det.
Vad som än är fel, så vet jag att ingen del av mig,
hur dold den än är, är kapabel till det.
- Jag kan bevisa det. - Hur då?
Jag kan kalla på honom.
Candyman, Candyman,
Candyman, Candyman...
Candyman.
Nu är du min.
I kväll ska församlingen få bevittna ett nytt mirakel.
Dr Burke?
Dr Burke, snälla svara.
Dr Burke!
Kod nio, avdelning B-5, omedelbart.
Kolla västra flygeln!
Det är ingen här.
Fort, fort, fort!
Åt vilket håll är hon på väg?
Snälla, Trevor, var hemma.
Ut ur mitt hus.
Trevor!
Vad är det, sötnos? Har du varit lite klantig igen?
Vad gör du här?
Jag bor här. Minns du det?
Ring sjukhuset.
Rör inte telefonen.
Vad är det, Trevor?
Är du rädd för något?
Vilken ful färg.
Tänkte du vänta tills jag kom ut med att säga något?
Helen...
Visste du att jag aldrig skulle komma ut?
Vi ska nog ringa sjukhuset.
Okej.
Gör det, då.
Gör det.
Är det vad du vill göra?
Ring dem.
Jag är ingen mördare.
Jag är ingen...
Trevor, du var allt jag hade kvar.
Det är slut.
Vill ni ringa ett samtal, så lägg på och försök igen.
Alla kommer att lämna dig.
Allt du har kvar är min längtan efter dig.
Helen...
Du kom till mig.
Barnet...
- Vi hade en överenskommelse. - Ge efter för mig nu...
...så kommer han inte till skada.
- Vi hade ett avtal. - Men jag är rädd.
Är du rädd för smärtan eller det som kommer efteråt?
Både och.
Jag kan försäkra dig om att smärtan blir intensiv.
När det gäller vår död finns inget att frukta.
Våra namn ska skrivas på tusentals väggar,
våra brott ska återberättas, gång på gång, av våra anhängare.
Vi ska dö tillsammans inför deras ögon,
och ge dem något att hemsökas av.
Kom med mig och bli odödlig.
Nej!
Nej...
Du är min nu.
Det är dags för ett mirakel.
DET VAR ALLTID DU HELEN
Det var alltid du, Helen.
Det var alltid du.
Han är här.
Jag kommer.
- Det är okej. - Kolla in det här!
Åh... Ja.
Vad hände?
Candyman är där inne. Jag såg honom gå in. Jag såg hans krok.
Candyman är där! Jag såg hans krok.
Jag visste att du skulle komma.
Bränn honom.
Tyst.
Bränn honom! Bränn honom! Bränn honom!
Bränn honom!
Hjälp!
Brinn! Brinn! Brinn!
Hjälp! Hjälp mig!
Du ljög för mig.
Vi måste ge oss av nu, du och jag.
Våra skelett blir snart till aska
och vi ska aldrig skiljas åt igen.
Släpp mig.
Jag kan inte. Vi är redan döda.
Helen!
Kom tillbaka till mig!
Kom tillbaka!
I Gud, den barmhärtiges namn överlämnar vi Helen till gravens vila.
Av jord är du kommen, jord skall du åter varda.
Herren välsigne henne, bevare henne och giv henne frid.
O, helige Gud, ta emot våra böner för Din tjänarinna Helen.
Döm henne ej för hennes gärningar,
ty i sitt hjärta var hon Dig trogen.
Allsmäktige Gud, välsigne Dig, Fadern, Sonen och den Helige Ande.
Herregud. Titta där.
Trevor?
Vad är det?
- Trevor, hur är det med dig? - Det är bra.
Är du inte hungrig?
Nej. Jag äter senare.
Jag tänkte laga en god middag.
Okej. Som du vill.
Kan du inte hjälpa mig med salladen?
Okej. Jag kommer strax.
Åh, Helen...
Helen...
Helen.
Vad är det, Trevor?
Är du rädd för något?
Trevor...
Herregud, Trevor?
Trevor?
www.SweSUB.nu