КЕЛИ И КАЛ
Превод: Ledenata и DubNorris SubsTeam bukvi.bg ®
Влез.
Здравей, мамо. Как си? - Добре.
Отпусни се и легни.
Слез надолу.
Нека видим как се възстановяваш. - Къде е малкият?
Вкъщи с таткото ли? - Да.
Радваш ли се на майчинството? - Да.
Имаш ли кървене или сърбеж? - Не.
Добре.
Разрезът зараства много добре.
Всичко изглежда много добре.
Може да правиш секс, макар повечето жени не искат.
Взимаш ли хапчета?
Не мисля, че ще имам нужда от тях в момента.
И преди са го казвали.
Има жена с дете на два месеца и е бременна отново.
Мислиш ли, че е добра идея?
Забавлявай се, но просто внимавай. Други въпроси?
Добре, радвам се, че се видяхме.
Довиждане засега.
Не знам защо плаче.
Искаш ли да му сменя памперса? - Вече го направих.
Дай ми го. Аз ще го взема.
Днес минах на преглед.
Как мина? - Добре.
Докторът каза, че може да се забавляваме.
Наистина ли?
Искаш ли да го направим?
Ако и ти искаш.
Мислех, че си изморена, заради бебето.
Джош, не сме правили секс от шест месеца.
Няма нужда да бързаме.
Какво правиш? - Отвращавам ли те?
Какво? Разбира се, че не.
Заради белезите ли е? Или просто не ме харесваш?
Перфектна си в момента.
Сериозен съм.
Тогава спри да гледаш порно и изчукай жена си.
За Бога!
Толкова си секси.
Боже!
Скъпа?
Мамка му!
Кога ще се прибереш довечера? - Трудно е да кажа.
Убиват ни тази седмица.
Ще опитам възможно най-рано.
Довиждане.
Мамка му.
Трябва ли да пушиш, мамче? - Не е твоя работа.
Може ли да дадеш една? Една от твоите...
Благодаря.
Имаш ли запалка?
Искаш ли да ти я запаля? - Имаш ли против?
Благодаря. Аз съм Кал, между другото.
Аз съм Кели. - Приятно ми е.
Детето ти плаче, Кели. - Знам.
Целият квартал може да го чуе, когато плаче.
Просто ще го оставиш да плаче ли?
Така ще се умори и ще заспи.
Когато плачат... - Мисля, че съм го чувал преди.
Със сигурност. - Не, не се шегувам.
Добре.
Страхотни кръгчета.
Имаш големи гърди.
Моля?
Малкият там трябва да е благодарен. - Не знам кой си, но не трябва...
Отпусни се. Просто се опитвах да ти направя комплимент.
Разкарай се от къщата ми.
Пусни завесите, ако не искаш целият квартал да вижда как кърмиш.
Ако не напуснеш, ще звънна на полицията. - Добре, разбрах.
Чао, маменце.
Мамка му.
Опитвал се е да те свали.
"Имаш хубави гърди".
Имам чувството, че съм задник. - Защо?
Хлапето е нахално.
Да, но е първият човек, който срещнах, откакто се преместихме.
Значи може да мине, щом е в количка?
Не, просто не трябваше да го гоня. - Той е перверзник.
Поне някой гледа.
И аз гледам.
Трудно е да мисля за тях, като са храната на Джаксън.
Като го казваш така...
Трябва да вземеш бебето на разходка.
Разгледай квартала малко.
Потренирай, за да тръгне ендорфинът. - Разбира се...
Изморена съм и едва се обличам, но разходка в квартала може да помогне.
Човек никога не знае.
Ще се оправим.
Щом казваш.
Чакай! - Не съм близо до дома ти.
Чакай!
Изчакай.
Исках да се извиня за това, че ти се развиках преди.
Така ли? - Да.
Не осъзнах, че си...
Да, заради количката.
Те са страничен ефект от травмите на гръбначния стълб.
Добре.
Просто напоследък съм доста изтощена,
откакто стана това... - Бебето ти е заспало.
Поздравления. - Да, така е.
Очевидно му харесва да се разхожда. - На мен също.
Шегувах се за разходките. Може да се посмееш.
Добре.
Това е спирката ми.
Тук ли живееш? Страхотна къща.
Приемам извинението ти, а в замяна...
Аз се извинявам, ако се възхитих на гърдите ти неподходящо.
Здравей.
Здравей, майка ми иска да остане за вечеря, става ли?
Да, разбира се.
Толкова е голям! И толкова красив!
Толкова е сладък. - Ти си най-сладкият!
Най-сладкият!
Изглеждаш страхотно, Джули.
Прилича на теб, Кели.
Това е доста вино.
Беше толкова страхотно.
Благодаря, че готви, мамо. - Удоволствието е мое.
Някой иска ли нещо от кухнята?
Как мина денят ти, мамче?
Съжалявам. Какво?
Сигурно си изморена. Любопитно ми е как беше денят ти.
Добре. Беше добре.
Срещнах съсед.
Така ли? - Това е страхотно.
Това е чудесно. Помниш ли съседа ни Чарли?
Върна се при жена си.
Старата си жена? - Да, Мери Елън.
Не забравяйте, че ще взема Джаксън за групата в четвъртък.
Не знам...
Може би е така, може да има нещо общо. - Здравейте.
Вие ли организирате група на майките или...
Това е групата на майките в парк Глендора.
Страхотно.
Преместих се тук преди няколко месеца, преди той да се роди, не съм излизала.
Трябва да ни провериш в интернет.
Добре.
Има заявление и такса членство за закуска и упражненията.
Разбира се.
Всеки може да се присъедини.
Ще се видим скоро. - Точно така!
Може да не обръщаш внимание.
Той спи ли?
Да.
Най-накрая. Откъде взе знаците?
Игра, която играх с приятелката ми Бейли.
Бивша приятелка. - Приятно място.
Благодаря. - Добре дошла в клуба.
Искаш ли бира?
Не, още кърмя. - В някои култури казват,
че бирата е добра за кърмачките.
Особено тази бира. Мисля, че имам една.
Обожавам я, но не искам. Благодаря.
Тук ли живееш?
Да. Родителите ми не искаха да преправят,
прецаквало стойността при продажба. - Ще ти купят ли хубава рампа?
Какво й е на моята? - Движи се.
Обичам да живея в опасността.
Освен това, какво друго може да стане?
Майка ми е борец за правата на хора с увреждания.
Участва в училище.
Иска да поднови стадиона за дипломиране, където не искам да ходя.
Защо да я спирам? Има геноцид и трафик на хора
в цяла Източна Европа, а синът й иска нова рампа.
Да, както и да е.
Сигурно тайно се е радвала, когато това стана.
Дадох й да прави нещо. Просто отрязах крилата си.
Баща ми си мисли, че няма да съм в количката
достатъчно дълго за нова рампа.
Търси изследвания със стволови клетки.
Мисли, че науката може да ми помогне.
"Ще бъдеш вертикален скоро, приятелче."
Вертикален. Той е шибаняк.
Съжалявам.
Не си ти. - Прави го постоянно.
Все едно ме мрази.
Как се казва?
Джаксън. - Джаксън?
Нищо чудно, че те мрази.
Може ли да го наричам Джак?
Разбира се. - Опитвала ли си да го повиеш?
Какво? - Повиване.
Може ли? - Добре.
Дай ми го.
Дръж главата му.
Да махнем одеялото, за да не му е топло. Здравей, Джак.
Красив е.
Ето.
Виждаш ли, приятелче.
Джак.
Тихичък е сега.
Откъде го научи?
Работих в болница за възстановяване на наркомани и имаше доста майки.
Беше просто ужасно.
Наистина ли? - Не.
Имам бебе братовчед, за който се грижа.
Правя го, за да се бъзикам за баща ми. Толкова се вълнува.
Първото, което той попита доктора, беше дали мога да правя секс.
Разбира се, попита по уважителен начин, дали мога да имам бебе.
Това искат да знаят хората, но ги е страх, ако не са пияни.
Мога да направят много неща за хората, които са като мен.
Някои дори не могат да се закопчаят.
Как го правят... - Имат анален вибратор и го мушкат отзад
и не спират, докато няма оргазъм.
След това го изчистват, той става и изчезва.
Винаги трябва да имаме надежда. - Това е страхотно.
За щастие на някои от нас, нямаме нужда от много помощ.
И отговорът е да. Дамата е отгоре.
Но езикът ми все още работи.
Добре, ще тръгвам. Беше ми приятно да поговорим.
Благодаря, че ме покани.
Ако имаш нужда да го повия, ела отново.
Благодаря ти.
Какво правиш?
Опитвам се... Не знам.
Нека се опитам аз.
Здравей.
Как си, приятелче?
Какво става?
Не ме бива. Не ме бива за това.
Джак, човече, реши да дойдеш!
Откъде взе барабаните? - Бяха на баща ми.
Ядосах се за китарата и той реши да отиде на шопинг да ми вземе.
Когато имаш проблеми, замеряй ги с пари.
Това е доста емоционално. - Какво стана с китарата?
Нищо не стана... Аз бях виновен
Не бъди толкова тъжна, мога да правя неща с тях, ако не използвам пръстите.
Дори и човек с една ръка може да е барабанист.
Къде е китарата ти?
Харесва ли ти? - Страхотна е.
Доста време мина.
Трябва да изрежа ноктите си. - Джак, слушай майка ти!
Тя е страхотна!
Харесва те.
Да, защото си говоря с него, като с човек.
Нали така, г-н Джак?
Толкова ли е лесно? - Да, така е.
Един хубав разговор между равни може да постигне доста, нали?
Може и да опитам.
Къде се научи да свириш?
Бях в група. - Чакай!
Била си в група? - Да.
Защо си изненадан? Невинаги съм била домакиня.
Бях млада и дива веднъж. . Нека позная.
Била си в група от 90-те. - Какво?
Какво знаеш пък ти за това? Беше като в Слийтър-Кини.
Значи си била китарист? - Бях на бас китара и пишех текстовете.
Слийтър-Кини нямаха басист. - Умен си. Не, нямаха.
Опитвахме се да бъдем като тях. - Как се казваше групата?
Наричаха ни "Мокра Дрямка".
"Мокра Дрямка?"
Решихме да бъде мръсно
и ни хареса, че има думата "мокра"в...
Значи "Мокра Дрямка", както след ядене на ребърца си омазана
и си бършеш устата? - Да, така е.
Това беше най-голямата ни песен.
Не се шегувам. - Няма начин!
Наричаше се "мокра кърпичка" и я свирехме по средата на концерта.
В момента си играеш с мен.
Искам да я чуя някой път. - Може и да я чуеш.
Ще брейкваш ли за мен? - Това, задник,
е устройство, което се използва за свирене на музика и се нарича
касета.
През миналите години, когато нямаше МР-3,
използвахме това, като устройство за записване.
"Мокра кърпичка"? - Не знам, ти кажи.
Готов ли си? - Да.
Това е страхотно! - Благодаря.
Няма какво да кажа. - Какво?
Явно сме били добри.
Преди да имаше блогове и интернет
не можеше да се доберем до нищо.
Споделяхме информацията си и разгорещявахме всички,
чрез нещата, които се наричат списания.
Списания? Това е страхотно.
Това изкуство...
Преди и аз бях добър с това.
Имах стипендия и всичко, свързано с изкуството.
Искам да те чуя някой път.
Изгорих всичко.
Разпознаваш ли някого?
Това си ти. Боже! Ти си отляво!
Да. Бяхме много горди.
Тук са. - Сега ще сляза.
Ще пусна скарата. - Добре, скъпи.
Благодаря, татко. Заповядай.
Мисли бързо.
Ако се чудите, предпочитам моите препечен.
Почти забравих!
Знаеш ли какво... Мисля, че й има нещо.
Не, сериозна съм.
Добре ли сте? - Майната ти, Джули.
Майната ти.
Стига с този език! - Стига.
Пикантни яйца!
Харесват ли ти?
Семейството му е толкова досадно.
Затова реших да им приготвя пикантните яйца.
Да, разбира се. Изядоха ли ги?
Да, бяха хубави. Извинявай, бебето е.
Сигурно изглеждаме на изроди. - Не аз, а ти с тази коса.
Знаеше ли за семейството му, преди да се омъжиш?
Не мислех, че ще участват толкова много в живота ни.
И не знаех, че ще се местим тук.
А родителите ти?
Баща ми почина. - Съжалявам.
А майка ти? - Не си говорим.
Виждала ли е Джаксън?
Живее в северната част на Ню Йорк и е заета да бъде курва
около старшите във фирмата.
Включи и мен. Аз мислех, че мразя моите родители, но...
Да говорим за друго. - - Харесва ми косата ти.
Мисля, че е много секси. - Така ли?
Трябваше да видиш реакциите им, когато ме видяха.
Не знам...
Смешно е. Не си майка си...
Какво? - Ще разбереш всичко.
Няма да бъде така с теб и Джак.
Благодаря, че ми помагаш с него.
Млъквай и да вървим. - Имитираш ли ме?
Да. Задръж.
Не очаквах да ви видя толкова рано.
Джош каза, че ще работи до късно и помоли да те наглеждаме.
Страхотно.
С мама си говорихме за теб.
Това интервенция ли е? Разбира се, че не.
Все едно си наркоман или подобно. - Не си, нали?
Не!
Не, просто не си спала от много време и си изморена.
Решихме да помогнем с храната и детето.
Искаме да излезеш и да помислиш, да се презаредиш, да се върнеш и да си готова.
Обичам си го.
Разбира се, че е така. - Имам номера на добър терапевт.
Не си намерила донор на сперма, а вече намери консултант за мен?
Виждаш ли, точно за това говоря. За промяната в настроението.
Шегувах се, Джули.
Дори не ти викам. - Мисля, че имаш нужда от помощ.
Искаме да идваме всеки следобед. Имаш ли нещо против?
Имам ли избор? - Защо не се погрижиш за себе си?
Може да отидеш на терапевт.
Искам да работя с увредените.
Идеята е добра.
Да работиш с неуспелите.
Мислех си за нещо по-забавно, като нощ с момичетата...
С вас ли? - Разбира се, че не. С приятелите ти.
Просто си почини и пийни нещо.
Не съм говорила с момичетата от толкова време.
Не искаме да те насърчим да пиеш много.
Разбира се. Дори не ми харесва да пия.
Боже, Кели!
Здравейте! - Погледни се!
Косата ти!
Ела тук!
Каза, че ще се местиш и не се шегуваше. - Знам.
И аз се радвам да се видим. - Снимки?
Искам да го видя! - Толкова е красив!
Сладур! - Прилича на Джош, нали?
Напълно! - Тук леко се е усмихнал.
Вижте мъничките му краченца... - Знам!
Трябва да видиш новото кученце на Ники.
Покажи й. - Добре.
Имаме ваймрейнър, лесно се обучават и са много умни. Наистина много умни.
Дори са по-умни от хората.
Изтощително е, но и хубаво.
Знаеш за какво говоря. Виж.
Погледнете красивото лице на кучето!
Това е хубаво куче! - Целият ти живот се променя.
Изведнъж целият свят се върти около тях.
Скъпа, гордея се с теб.
За майките! - За майките!
Радваме се да те видим, Кел.
Колко калории...
Здравей. Идва дама с бира.
Наслаждаваш се на гледката ли? - Не съвсем. Коя е кучката?
Това е етърва ми, Джули. - Доста е натруфена.
Уау! - Какво?
Донесох ти начос и бира.
Благодаря.
На какво дължа това неочаквано нощно удоволствие?
Поезия ли четеш?
Хубава музика. - Познавам басистът.
Тя е лисица.
Какво правиш тук...
Така облечена. Не че не е радвам да те видя,
но не трябва ли да си вкъщи със съпруга си и детето?
Казаха ми да изляза и да се забавлявам, затова излязох с момичетата.
Не трябва ли да си с приятелките си в бара на Томи?
Разбрах, че нямаме нищо общо вече.
Хората са страхливци. Никой не идва и не ти казва:
"Човече, животът ти е ужасен."
Затова просто изчезват. - Боже. Съжалявам.
В общи линии същото е и при мен.
Излязох от клиниката и ми направиха парти,
след това всички изчезнаха.
Бейли каза, че е твърде интензивно за нея.
Чукаше някой друг четири седмици след инцидента.
Каква кучка!
Едва ли не вината е нейна.
Как така? - Винаги ме караше да скачам
през обръчи и да правя глупости. Откраднах знаците.
Трябваше да доказвам, че имам чувства към нея.
Направих го, което се оказа последният голям жест за нея,
когато стана инцидента. Качих се на върха на водната кула,
онази на хълма до надлеза.
Исках да напиша името й...
Не само името й, а цяло пано с растения, листа и цветя.
Беше страхотно горе.
Беше като изявление за Бейли и влиянието й върху мен.
Както електрическата енергия влияе върху нас.
Това звучи много красиво.
Така ме караше да се чувствам.
Бях на 25 метра над земята и писах името й,
но не го довърших. Написах само "Бейл".
Тя направи точно това,
когато разбра, че физиотерапията няма да помогне.
За отсъствието на приятелите. Майната им.
И все пак ходя на училище с нея. - Боже.
Нямам търпение да завърша!
Сигурно имаш всичко онези изпити,
и закуската по пижама, и денят в парка...
И балът. Каква глупост е само.
Боже, балът. Няма начин да отида сега.
С кого ще отиде Бейли? - Бившият ми най-добър приятел, Зак.
Сигурен съм, че ще се снимат и ще ги публикуват във Фейсбук.
Спомням си моя бал.
Приятелят ми ме заряза две седмици преди това
и започна да излиза с момичето, което носеше черен лак,
след като аз си го правех.
Показваше се в същите дрехи, след като аз ги обличах.
Падаше си по малката уличница. Няма значение.
Не исках да остана вкъщи и да се чувствам като загубенячка,
затова попитах Горди...
Горди? - Да, Грууви Горди.
Той беше връзката за тревата на нашия кампус,
затова помислих, че ще го накарам да ревнува,
но вместо това Горди харесваше фентъзи романите
и прекарваше много време с мислите си, затова накрая
просто гледахме предаване, което се казваше "Зардоз",
докато се опитваше да махне сутиена ми.
Чакай. Какво е "Зардоз?" - Не искаш да знаеш.
Цялото предаване беше пълен провал.
Има по-лоши неща от това да се откажеш от бала си.
Хареса ми как го каза.
Стана късно. - Добре.
Беше ми приятно.
Ще се видим, когато се видим.
Благодаря за начосите.
Хей.
Здравей.
Беше ли забавно? - Да, беше хубаво.
Надявах се да се напиеш, за да се възползвам от теб.
Това е мило.
Не беше ли зает да палиш свещички? - Да.
Просто исках да се опитам да се почувстваш секси отново.
Наистина ли? - Ела тук.
Ако още те боли там долу,
може да опитаме в дупето.
Няма значение как и къде искаш.
Ако ще се правиш на емоционална през цялото време,
може да отложиш аналния секс.
Освен, ако не те е страх
да кажеш, че си го видяла във видео с украинка.
Не трябваше да казвам всички тези неща за баща ти,
защото го обичам и той обича мама.
Добре.
Всичко е наред.
Мамка му.
Това ми е любимото. Просто го обожавам.
Благодаря. Да.
Много стилно. Харесва ми облеклото ти.
Моето ли? - Да.
Изглеждаш страхотно. - Здравей. Имам изненада за теб.
Изненада? - Кели, запознай се с Митци.
Тя е козметик.
Всъщност, предпочитам да казвам,
че предлагам промяна от главата до петите.
Здравей.
Хайде. Седни точно тук. - Ще бъде забавно!
Разбрах, че мислиш, че нямаш настроение
и не се чувстваш като добра съпруга.
Нека започнем с косата.
Вкъщи ли работиш? - Да, но не е нищо особено.
Като в песента на "Бенгълс". "Още един луд понеделник."
Разбрах те. Мисля, че може да се спаси.
Също донесохме дрехи, които може да пробваш.
И малко грим, за да покажем естествената ти красота.
Ще започваме ли? - Да!
Добре. Харесва ми промяната.
Виж ме! Изяж се!
Какво е станало с теб? - Така се обличат майките!
Идеята на Джули ли беше? - Всъщност на Бев.
Какъв психически проблем и екзистенциална криза
не може да се поправи с добър грим?
Ужасяваш ме. Приличаш на майка ми.
Това лошо ли е? - Да.
Много е зле. - Помисли си само.
Мога да подпиша бележките ти.
Мога да те измъкна от досадните часове в училището.
Мога да те измъкна от клас, когато искаш.
За Бога и всичко, което е свято, моля те, смени блузата.
И махни шнолите. - Да, сър.
Знаеш ли... Срамота за тюркоаза.
Наистина ми харесваше. - Да, и на мен.
Но не може да решиш нищо със синя коса.
Бев ли каза това? - Не, гримьорката го каза.
Това е страхотно. - Как мина днес в училище?
Мина добре. - Нека видим...
Минах изпита по химия,
гледахме страхотно видео за половите болести,
опитвах да игнорирам Зак и Бейли цял ден...
Майната им. - Да, точно така.
Имаш ли планове за вечерта? - Не.
Няма ли да вечеряте на свещи? - Не, на работа е. Ще се върне късно.
Има много дълга смяна. Много дълга.
Работи до късно, нали?
Да, работата му наистина го притиска.
Не мислиш ли, че ти изневерява?
Не.
Клиширано е.
Бременна жена, после след раждането на бебето...
Имам въпрос.
Имаш ли хубава рокля?
Рокля? - Да, хубава рокля.
Нещо хубаво, което носиш на официални събития, нещо от този род.
Не ходя на официални събития. Защо?
Искам да те заведа на хубаво място. - Това е много мило.
Освен, ако не си саркастичен, което е много грубо.
Не, не съм.
Къде ще ме заведеш? - Изненада е.
Трябва да ми кажеш, иначе няма да отида никъде с теб.
Ще дойдеш... Все едно ще ходим до някой магазин или както го наричат хипитата.
За колко хубава рокля говориш? - В която мислиш, че си красива.
Няма да дойда на бала ти, Кал.
Майната му на бала. - Тогава?
Тогава... купи си рокля, да е секси...
не за майки, не че понякога майките не са секси.
Не разбираш. Няма да дойда на бала ти. - Просто купи рокля.
Става въпрос за специални тийн награди. - Така ли?
Номинираха те за най-добър ментор.
Бих ти дал ментор на годината, но изглежда твърде много.
Ти си специален, нали?
Просто купи някаква секси рокля. - Добре.
Ало?
Здрасти, аз съм.
Всичко наред ли е?
Да. Исках сама да ти кажа здрасти.
Здравей и на теб.
Бебето спи ли?
Съпротивляваше се малко, но да, сега спи.
Добре.
И днес ли ще закъснееш?
Да, за съжаление. Не ме чакай.
Трябва да поспиш, докато можеш.
Добре.
Довиждане.
Направихме пай! - Може децата да го харесат.
Кои деца? - Специалните тийнове.
Няма да го правя днес.
Защо не? Добре ли си?
Изглеждаш ми добре. - Просто не искам да го правя.
Това е доста бързо. - Кое?
Новото е избледняло. - Не е.
Мислиш ли, че искат да са в колички и някой да ходи след тях и да върши
това, което искат?
Обстоятелствата са били нещастни. Нямат избор.
Не е казала, че не иска да ходи повече, а да пропусне.
Да, така е.
Не искаме хубавият пай да не се изяде.
Нали, Кели? - Да, добре.
Ще донеса чинии.
Нека бъде шоколадов пай!
Другия път!
Всички правят така, че да изглежда наша вината,
че сме ужасни хора, които са обсебени от кариерите си и не искаме деца.
А мъжете деца през 30-те им години,
като голямата част от живота им е ГТА, защо не се говори за това?
Трябва да излезеш с по-възрастен. Имат много повече опит от нас.
Това е ужасно. - Мисля, че Бев има право.
Кой беше онзи? Тони Рандъл?
Все още прави деца. - Той умря, Кели.
Мъжете съзряват по-бавно от нас, факт. - Защо?
Защото им позволяваме. - Порастването е болезнено и жените
имат по-силен праг на болката, очевидно.
Не може всички да сме нарцистични.
Къде отиваш? - Ще направя кафе.
Не е нужно да ви слушам. Ужасно е.
Лесно ти е, нали?
Имаш всичко, което аз искам.
Трябва да си щастлива, Кели.
Какво ти става?
Не знам.
Здравей.
Имаш ли нужда от превоз? Качвай се.
Хубава кола. - Исках Файърбърд,
но това е по-скъпо и безопасно.
Родителите ми не разбират от ирония.
Този път успя.
Какво? - Нищо.
Кал? - Какво?
Задник!
Това е Волво. Напълно безопасно е.
Няма никой тук. - Дойдохме навреме.
Закъсняхме за обяд и подранихме за вечеря.
Какво е добро тук? - Може да...
Може ли две порции пържени картофки със сос,
две черешови коли, допълнително сироп и 5 долара на стотинки.
Предполагам, че искам същото.
Тя ми беше детегледачка. - Наистина ли?
Дори не те погледна.
Да, знам. - Никой не го прави.
С изключение на теб.
Защо искаш парите така?
Това започва от 80-те.
Тогава си била в гимназията, нали?
Млъкни. Боже! Помня всички тези песни!
Взе ли си роклята? - Роклята?
Да, роклята. - Не, не знам.
За какво говориш? - Знаеш точно за какво говоря.
Не го прави. - Взех роклята. Наистина е хубава.
Как изглежда? - Няма да ти кажа.
Това ще е моята изненада.
Супер.
Ехо? Здравей.
Мирише хубаво! - Върна се рано.
Мама е направила лазаня. - Разбира се, каза ми.
Супер. Ще отида да се преоблека.
Ще се върна след малко.
Лазанята на мама...
Хубаво ли е тя и Джули да са с теб?
Да.
Как се захвана с това... Да помагаш на хората с увреждания?
Не знам.
Просто ми стана кофти, като се развиках на детето в количката.
Аз ще погледна.
Здравей.
- Г-жа Купър тук ли е?
Скъпа?
Здравейте, г-жо Купър.
Здравей, Калвин. - Не забравихте, нали?
Боже мой! Забравих. - Специалните тийн награди!
Г-жа Купър е скромна да си каже,
но беше номинирана за най-добър ментор.
Тази вечер ли е?
Не може да спечелите, ако не отидете. - Ще се приготвя след малко.
Влез вътре. - Благодаря.
Няма проблем.
Връщах се късно от училище вечерта, работих за моделите на дебата в Харвард.
Отборът ми защитаваше,
микрокредитите за физически злоупотребявалите пакистанки.
Тръгнахме си и си мислехме, че ще спечелим.
Не стигнахме до консенсус в дебата.
Пиян шофьор промени животът ми завинаги.
Мамка му. - Знаете ли какво?
Благодарение на работата на отбора, агенцията е помогнала на 300 жени.
Така ли? - Една по една.
Страхотно. Това е невероятно.
Мирише на канела.
Така мирише надеждата.
Добре, готова съм.
Г-жо Купър, изглеждате добре. - Благодаря, Калвин.
Кубинки ли си обула?
Нека да тръгваме.
Добре. Забавлявайте се. Не се връщайте много късно.
Благодаря.
Добре. - Ще се видим скоро.
Довиждане.
Мъжът ти е задник. - Не, не е. Какво беше това?
Благодаря за предупреждението. - Трябваше да е изненада.
Може ли да не ме буташ? Мразя го.
Изглеждаш ретро-тастично.
Благодаря. Изглеждаш много... учтив.
Благодаря. - Къде отиваме?
Какво е това? - Още изненади.
Влизай.
Внимавай с краката.
Мамка му.
Влез вътре!
Шегуваш ли се?
Мислиш ли, че се шегувам?
Ето, ела тук.
Това е ужасно. - Направи го!
Вземи го!
Чакай, тичай.
Шибано училище.
Качи се. Браво!
Съжалявам, че нямам трева. - Няма нищо.
Не пуша вече.
Защо? Заради кавалера ти на бала?
Грууви Горди. - Майната ти.
Ще се справя. - Направи го!
Браво на мен!
Нямах идея, че си добра.
Ще бъдем ли приятели? - Добре.
Ще си помисля.
Ще направя хватка на главата ти и няма да те каня на купони.
Защо има свещи тук, Кал?
Не планираш жертвоприношение на животно. - Не.
Това е екзорсизъм. - На какво?
Пропъждаме смотания ти кавалер и това, че не си имала подарък.
Да! Как ще го направим?
След като питаш...
Какво?
Не!
Как знаеш?
Просто предположих.
Добре... Използвах интернет.
Г-жо Купър... - Не ме наричай така.
Г-жо Купър? - Не мога да танцувам.
Не лъжи, че не можеш да танцуваш. Да не си в количка?
Не използвай това.
Аз мога да танцувам. Само погледни!
Страхотно е.
Тогава и ти можеш.
Докарай задника си тук. - Не мога. Твърде пияна съм.
Това беше целта, хайде.
Добре. Ето я и нея...
Недей!
Дръж се!
Спри, не мога... Не мога...
Не! Боже, съжалявам!
Боже!
Да опитаме отново!
Искаш ли? - Да!
Добре, качвай се.
Обожавам тази песен. - Знам.
Обърнал си внимание.
Танцуваме ли? - Да.
Справям ли се? - Да. Справяш се чудесно.
Просто се дръж за мен.
Кал? - Какво?
Боже, Кал!
Ченгетата са тук!
Боже! - Шегуваш ли се?
Вземи си чантата. Вземи я!
Всичко ли си взе?
Това не се случва! - Трябва да тръгваме!
Благодаря, че планира изненадата.
Няма проблем.
Радвам се, че дойде. - Наистина ми хареса.
Лека нощ.
Хей.
Как мина награждаването?
Беше хубаво.
Спечели ли? - Не.
Не? Ти си най-добрият ментор за мен.
Надявам се да харесваш лимоненото меренге.
Здравей. Ти трябва да си Кели.
Да, аз съм.
Кал ми разказа много за теб.
Така ли? - Мисля, че си спасителния му пояс.
Слава на Бога за специалните тийнове. Не иска да вижда обикновен терапевт.
Да, типичният Кал. - Да.
Искам да ви уверя, че...
разбирам неприкосновеността на процеса,
но не взимал антидепресантите си
от два месеца и изглежда добре, но се притеснявам.
Ако говори странно или се държи странно,
има проблем,
ще ми кажеш ли? - Разбира се.
Мамо?
Здравей, Кал. - Какво правиш тук?
Просто чистих тук. - По-точно подслушваше.
Не е вярно.
Имаш ли нещо против?
Това е личен сеанс.
Добре, Калвин. Изчезвам.
Липсваше ми вчера. - Бях с родините ми.
Мислех, че ме отбягваш. - Не! Донесох пай.
Обожавам пай.
И аз така помислих. Да отидем в парка.
Тук е задушно. - А паят?
Ще го вземем на пикника.
Бев се е справила. Това е най-добрият пай.
Имаш меренге тук.
Благодаря.
Искаш ли цигара? - Трябва да ги откажа.
Джош ги усеща в косата ми.
Кога последно Джош помириса косата ти?
И ти не трябва да пушиш. - Защо? Не съм бременен.
Няма да ти изнасям лекция. - Добре, защото животът е кратък.
Прав си. Кратък е, но и ценен.
Не го пропилявай.
Това е страхотно, човече.
Млад си, Кал. - Да. Имам много години пред мен.
Не мога да мисля какъв би бил животът ми.
Не позволявай количката да е това, което те определя.
Не знаеш за какво говориш, затова най-добре млъкни.
Не може да се определяш от нещата, които си загубил.
Кажи ми нещо друго.
Какво правиш тук?
Мога да ги чуя и от тук.
Добре.
Виж колко сме били млади.
Опитвам се да разбера
какво да правя с Кал. - Кой?
Момчето в количката ли? - Да, с него.
Не направи ли достатъчно?
Бяхме толкова секси.
Китарата беше на рамото ти, а сутиенът ти висеше...
Бил е човек на изкуството, като теб.
Бил е?
Преди е рисувал, като теб.
Да не би да е станал продажен, като мен?
Не.
Има увреждане и е загубил всичките си добри функции.
Не може ли да рисува?
Това е ужасно. - Да.
Така е.
Какво мислиш?
Мислиш ли, че някаква статуя ще го развесели?
Майната ти. - Кели, просто се шегувах.
Боже! Стига!
Какво е това? Труп? - Това е друго.
Ужасно е.
Искам да вземеш глината и да я сложиш в ръцете си.
Първият урок... Бобина.
Взимаш част от глината.
Може да я стиснеш и да направиш змия.
След това...
Просто я увий около себе си.
Наистина е лесно.
Няма нужда да използваш ръцете си много и може да си направиш пепелник.
Мислех, че ще ги откажеш. - Да, но няма нужда ти да ги спираш.
Не гледай.
Добре.
Откъде научи това полезно умение?
"Изрази в три измерения."
Това избрах. - Страхотно.
Там се запознах с Джош.
Срещнахте се в часовете по изкуство? - Да.
Беше добър художник. - Така ли?
Защо си толкова изненадан? - Поглеждала ли си го?
Той е пълен кретен. - Не, не е.
Облича се така за работата си. В областта на рекламирането е.
Така да бъде. - Всеки прави компромиси, Кал.
Всички трябва да правим жертви в живота и дори да правиш
всичко и да играеш по всички правила,
нещата невинаги стават така, както искаш.
Свърших.
Може ли да погледна?
Не е достатъчно голямо.
Аз съм малко по-голям.
Задник.
Аз съм задник? - Да!
Ти си тази, която стана майка Тереза.
Опитвам се да съм добра. Опитвам се.
Какво се опитваш да направиш?
Да ми помогнеш да се адаптирам? Да съм полезен на обществото?
Мислех, че си ми приятел.
Такава съм. - Спри да повтаряш тези неща.
Не искам да ме съжаляваш.
Пепелникът няма да помогне на живота ми. Ако искаш нещо, което да допринесе
за живота ти, защо не отидеш на фитнес и не поработиш върху шибания си задник?
Тогава може би съпругът ти ще те изчука!
Ехо?
Какво правиш?
Здравей. Ще си взема вана.
Чакай. - Какво?
Какво е това? - Извинение...
За всичко.
Искам да знаеш, че не съм забравил.
Не съм забравил коя си
и защо се влюбих в теб.
Какво има? Не ти ли харесва?
Не, красиво е.
Кели.
Кел.
Добре ли си?
Искам да си щастлива, но не знам какво да направя.
Знаеш, че се адаптирам още.
Знаеш, че се опитвам.
Отивам в леглото.
Да, знам.
Благодаря, Бев. - Няма за какво.
Нещо интересно?
Това е страхотно. Г-жа Кели Купър.
Нека погледна. Инициатива за специалните тийнове.
Това от младия мъж, на който си ментор ли е?
Мисля, че да. - Какво пише?
"Поканена сте на специална изложба тази събота."
Виж кой се върна за друг урок.
Не може да се виждаме вече. - Какво?
Това нещо...
Което е между нас е много грешно. Вината е моя и...
Не трябваше да позволявам да стига до тук.
Мислех си, че сме просто приятели. Това си казвах.
Но трябва да... - Сериозна ли си?
Имам съпруг и дете.
Два пъти по-голяма съм от теб.
Трябва да съм възрастен. Не трябваше да позволявам
на това да стигне до тук. - Какво?
Не те чух.
Говори по-силно!
Съжалявам!
Съжалявам. - Недей.
Как си?
Как са всички? - Как сте?
Ще отидеш ли на арт шоуто?
За специалните тийнове?
Не знам, може би.
Значи още се занимава с изкуство?
Заради теб?
Да.
Явно съм грешал за тъпата глина.
Шегувам се.
Всъщност мисля, че е жестоко.
Наистина си направила промяна в живота му.
Благодаря.
Харесва ли ти? - Къде беше?
Тук-там. Трябваше да се подготвя за шоуто.
Да намеря пещ и да го направя.
Какво прави това тук с името ми?
Може би ще спечели в арт шоу за такива, като мен.
Може и да ме пуснеш. В момента нараняваш
тийнейджър с увреждане на публично място.
Това беше лично. - Така е по-добре.
Изглежда, че в момента се караме като любовници.
Спри да ме буташ, става ли? - Това беше между нас.
Няма "нас". Мисля, че го каза доста ясно.
Направих това, защото се притеснявах за теб.
Не исках да се отказваш от това, което искаш.
Спри да се самосъжаляваш и започни да живееш.
Грешка. Съжаляваш себе си, защото си играеше с мен за внимание.
Не е вярно. - Просто го кажи.
Ти просто си играеше с мен! - Какво правиш?
Кал! Съжалявам.
Не знаех, че ще каже нещо такова.
Откъде мислиш, че имам идеята да извая гола жена?
Не е от Роден.
Калвин, успокой се. Мисли, какво говориш, преди да го кажеш.
Разхождаше си циците наоколо и ме молеше да гледам и ме целуваше.
Танцуваше в скута ми. След това се преструва, че не е нищо.
Защо мислиш, че я нарекох "Кели?"
Кажи й. - Това е достатъчно.
Кажи й. - Какво да ми каже?
Не беше така.
Не беше така. Не беше така.
Трябва да си тръгнеш.
Джош, чакай.
Изчакай!
Не е това, което изглежда! - Така ли?
Какво е тогава, Кел? Защото не трябва да е объркано.
Тъпо е. Той просто ме харесваше, не беше нищо.
Направи скулптура, която прилича на теб
и публично го показа. Боже!
Не е нищо! Кълна се, просто трябваше някой да ме изслуша.
И реши, че тийнейджър ще е перфектният човек, с който може да споделяш.
Защото са чувствителни и проницателни. Сериозно ли?
Не мислех, че някой може вече да ме погледне така!
Кели, той е дете! Какво си направила? - Не знам.
Бях самотна и ти... - Боже!
Нямаше те през цялото време! - Бях на работа! Работя!
Сигурно със секретарката си! - Боже!
Сериозна ли си? Наистина ли ще ме изкараш виновен?
Скъсвам задника си от работа за теб и за Джаксън!
За нас! - Къде отиваш?
При родителите ми. - А Джаксън?
Сега ли се сети да питаш?
Джош, нека просто поговорим.
Бебето е с Джош. Добре е.
Само ще взема няколко неща.
Джош иска да остане на дивана за малко.
Ако нямаме против. И ние нямаме против.
Бебето променя брака по начини, които не могат да се опишат.
Ако е имало пукнатина, тя става още по-голяма.
Той те обича.
Но не може да правиш такива глупости.
Дай му време.
Става ли?
Джош...
Кели? Майката на Кал е.
Здравей. - Здравей.
Кал там ли е?
Не съм го виждала от изложението. Всичко наред ли е?
Ехо?
Кал!
Всички се притесниха за теб!
Аз се притесних!
Какво правиш?
Не говоря с теб. - Разбил си обществена сграда...
Не мислиш ли, че ще те хванат?
Имам маска и ръкавици, няма да ме познаят.
Няма отпечатъци. - Колко бандити имат инвалидни колички?
Какъв е планът ти?
Кал, какво ще правиш?
Хайде. Кал!
Стига!
Хайде, говори с мен.
Колко пъти мислиш, че може да е разбие сърцето на човек за година и да е жив?
Всеки път, в който ти пука за някой, той ти показва,
че няма нужда да ти пука за него.
Направих го с Бейли. Качих се твърде високо и паднах.
Сега го направих с теб. Синята ми дама.
Кал... - Осъзнавам, че не трябваше
да говоря с теб. Имах нереалистични очаквания.
Никога не трябваше да разбивам стената на илюзията.
Ако направиш портрет на някой,
това е начинът, по който искаш да ги видиш.
Реалността никога не го настига.
Взех синята си дама вече.
Разбирам какво казваш
и те разбирам напълно.
Но защо не отидем някъде за кафе
и да продължим разговора.
Може да вечеряме или подобно...
Мамка му. Сега и двамата сме счупени.
Хайде.
Завършвам следващата седмица. - Така ли?
Ще отидеш ли? - Не знам.
Опитват се да ми дадат
някаква стипендия за това, че спечелих арт шоуто.
За специалните тийнове ли? - Да.
Наистина? Брои ли се, ако чупиш това, с което спечели?
Снимах я няколко пъти. - Защо го направи, Кал?
Унищожаваш всичко, което правиш. - Не знам.
Мислех, че съм будист и подчертавам
непостоянството на нещата...
Да, може би е това. - Може да е индуистко.
Да напомня на другите, че сътворението е половин унищожение.
Да. И аз това си помислих.
Или просто трябва да се успокоя. Не знам.
Може да ме научат как да го правя в училището.
Може да използват още лекарства.
Прегръдки, не лекарства.
Да. Защото животът е кратък и ценен.
Да.
Какво ще стане с Джош?
Не знам.
Ще те видя ли отново?
Не знам.
Обичам те.
Знаеш го, нали?
Знам го.
Ще го преживееш.
Обещавам.
Здравей, Кели. - Здравей, Бев.
Джош тук ли е? - Влез.
Благодаря.
Събуди се, Джош.
Какво правиш тук?
Дойдох, за да се извиня. - Навън.
Той спи ли? - Да.
Добре.
Значи...
Мислех си...
Мислех доста за теб и мен.
Съжалявам за начина, по който се държах.
И съжалявам, че се държах така.
Ще те разбера, ако не искаш да говориш.
Напоследък мисля, че загубих себе си след Джаксън.
И след това загубих и теб...
А имах нужда от теб. Не мога да се справя.
Не искам да съм сама. - Нито пък аз.
Прецаках всичко. - Спри. Нека аз кажа нещо.
Обичам те.
Винаги съм те обичал.
Знам, че ти трябвах. Просто не знаех как да помогна.
Трябва да опитаме по-силно. И двамата.
Идеята ми харесва.
ТАЙМИНГ: MOTLEY ENERGY-TORRENT.COM