- Hur har din dag varit? - Rachel...
Vi borde nog ta det lite lugnt ett tag.
- Vad menar du? - Bara att... Det har varit roligt.
Men jag behöver lite mer eget utrymme just nu.
För att rensa hjärnan.
Jag beklagar.
Jag har försökt att komma på ett trevligt sätt att säga det på-
-men det finns det nog inte.
Mår du bra?
Jag trodde att du tänkte fria till mig.
Nej, det trodde jag inte. Jag...
Är det slut, alltså? Det känns så abrupt. Men om det är så...
- Betalar du för...? - Javisst.
- Dåså... Har du nån annan? - Nej.
Vad är det, då?
Är du... Har du tröttnat på mig?
Det är ingen fara.
Jag vet att ni är trötta, men nu kör vi.
En 18-årig turkisk flicka.
Hennes man hittade henne igår när han kom från jobbet.
Han ringde ambulansen 18.37 och sa att hon hade begått självmord.
Han lät upprörd. Bandet är där, ni får lyssna på det.
Obduktionen visade att skadorna inte stämmer med självmordstesen.
- Men han trodde det? Maken. - Hon hade hotat med det.
- Enligt honom? - Ja.
Båda dörrarna var låsta från insidan.
Han bröt sönder en kedja för att komma in.
Han sparkade in dörren men såg henne inte först.
På övervåningen fann han det ni ser på fotona.
Han förhördes i går men var väldigt uppbragt.
Han kommer tillbaka idag. Det får du ta, Andy.
Stoppa undan det där myntet, Kevin.
Blev det sent igår, Rachel?
- Hur kom du in? - Jag är polis.
- Vi bör nog ses när vi är nyktra. - Ja, visserligen.
Men jag satt hemma och undrade vad jag har gjort som du ogillar så?
- Jag ville bara få fråga dig det. - Inget alls.
Jag tränger mig ju aldrig på.
Jag glömde en tandborste här en gång som din städerska slängde.
- Och vad hände med Barcelona? - Det var bara ett förslag.
Ibland växer man ifrån varandra.
- Jaså, har vi gjort det? - Jag...
Jag tycker inte att vi passar ihop lika bra som det verkade.
- Ge mig ett exempel. - Okej.
Ikväll på restaurangen. Sättet du beställde vin på.
- Du dricker väldigt mycket! - Det visste du redan för två år sen.
Det är annat också. Häromdagen kom du för sent till jobbet.
- Tvättade du dig innan du åkte dit? - Ja.
- På jobbet. - Och bar samma kläder som dagen före?
- Är jag ohygienisk? - Vi bör inte ta det här nu.
Vad är det där?
Jag tänker inte släppa ut luften ur dina däck.
Fast jag kanske skär sönder dem.
- Är du klar? - Ja.
- Hur gick det igår? - Lysande.
- Vart gick ni? - Till Cinnamon Club.
- Har han friat än? - Nej. Inte än.
Mr Yilmaz? Jag beklagar de tråkiga omständigheterna.
Jag är kriminalassistent Scott och det här är assistent Bailey.
- Var det inte självmord? - Skadorna var inte självförvållade.
Var det inbrottstjuvar? Men huset var ju låst. Jag fick sparka loss kedjan.
Den andra dörren var reglad. Fönstren har också lås.
- Varför skulle hon skada sig själv? - Hon var gravid.
Hon var livrädd för att föda barn.
Hon var så långt hemifrån och pratade inte engelska.
Ett par gånger sa hon att hon önskade att hon var död.
Men varför skulle nån göra nåt sånt mot henne?
Det ska vi ta reda på. Vi betraktar fallet som ett mord.
Vem mer visste att Emel var gravid?
Min familj. Hennes familj. Alla på jobbet. Alla i moskén.
Läkarna. Grannarna.
Hur så? Är det relevant?
Hennes skador antyder att den som gjorde det visste att hon var gravid.
Jag måste ställa en del svåra frågor, men det är för Emels skull.
För att ta reda på vad som hände.
Det är det viktigaste vi kan göra för henne nu.
Vi måste börja med dig eftersom du hittade henne.
Var var du mellan klockan 14 och 16 igår och med vem?
Jag arbetade på ett kontor med tolv andra till klockan sex på kvällen.
Hur så? Var var du själv, din elaka kärring?
Jag förstår att du har det svårt just nu, mr Yilmaz. Det är inte lätt.
En gång är okej. Sen lär det stå honom dyrt.
- Han är upprörd. - Ja, helt klart.
Frågan är varför? Äktenskapet var ju arrangerat. Han älskade henne inte.
Hon väntade hans barn. Han tar nog inte så lätt på det.
Hej, det är Nick. Lämna ett meddelande.
Din skitstövel. Min syster.
- Hur länge blir vi kvar ikväll? - Till elva. Lätt.
Rachel, det är Alison.
Jag vill bara påminna om Hollys födelsedagskalas på lördag vid 14.
Om du har tid skulle hon bli jätte- jätteglad om moster Rachel kommer.
Om du inte har andra planer. Det är ingen fara i så fall.
Jobba inte ihjäl dig nu. Vi ses snart!
- Det är bara slöseri med tid. - Ursäkta?
Han har flyttat.
Jag mötte honom i morse. Han ska sälja lägenheten.
- Vet du vart han... - Tillbaka till sin fru?
Mamma, hon får inte gå in i mitt rum på måfå!
- Ingen säger så längre. - Kan ni...
- Inte ens mormor säger så. - Adrian.
- Jag tänker sätta ett lås på dörren. - Ade, kan du lösa det här?
- Fick du meddelandet? - Vilket meddelande?
Det var nån som ringde igår kväll.
- Det berättade jag ju. - Vem då? Svär inte.
Geoff Hastings. Du gick visst i skolan med hans syster.
Ja, hon försvann och hittades död. Hon blev bara 6 år. Veronica.
Veronica Hastings. Hon hade dåliga tänder och en kappa i fuskskinn.
- Sa han vad han ville? - Nej.
Jag skulle bara be dig ringa när du hade fem minuter över.
- Inget svar. - Nick har semester i tre veckor.
Han kommer tillbaka den 27.
Är det brådskande? Jag kan försöka få tag i honom.
Nej tack. Jag kommer tillbaka en annan gång.
Jag behöver veta var de här blommorna köptes. Tack så mycket. Hej då!
- God eftermiddag. - Kul. Jag har en lapp från mamma.
- Emels patientjournal. - Tack.
- Vad är det här? - Ett kontantkort.
- Från mannens bil? - Det låg i sidofacket på förarsidan.
Kan jag låna det i fem minuter?
Han har ett abonnemang hos Vodafone. Varför har han ett kontantkort då?
- Var är Gill? - Videorummet. Kevin har tagit in nån.
- Vem då? - Granngrabben. De delade vind.
Bra flyktväg om man vill få det att se ut som om nån tagit livet av sig.
- Kevin... - Jag visste att du skulle gilla det.
- Du bor där med dina morföräldrar? - Ja, sen jag var fem.
- Varför det? - Mamma tog en överdos.
Inte med flit, men...
Hur skadade du dina händer?
Jag vet inte riktigt.
Det är rejäla blåmärken du har. Vet du inte hur du fick dem?
Jag blev lite packad i fredags kväll.
Jag tror att det kan ha hänt då.
Verkar han vara typen som tar med sig blommor?
Varför göra det om man tar sig in genom taket?
- Vet vi var blommorna kom ifrån? - Janet undersöker det.
- Har han nåt motiv? - Han gillade henne.
- Han ville se efter henne. - Jaså?
Gokhan Yilmaz verkar ha en hemlig sextelefon.
- Då bör du nog prata med honom igen. - Ja.
Han har gjort slut. Nick har dumpat mig.
- När då? - I förrgår.
- Jag är för tråkig. - Det sa han väl ändå inte?
Och ohygienisk. Det sa han inte heller. Men, du vet...
- Mår du bra? - Nej.
För några veckor sen tjatade han om en långhelg i Barcelona-
-och vi gick in i en guldsmedsaffär.
Han frågade mig vilken förlovningsring jag hade velat få.
Vad betyder det? Det är ju inte jag som hittar på eller feltolkar saker.
Varför frågade du honom inte om orsaken? Han har ju en fru.
Det var mitt i natten och jag kände mig förödmjukad.
Han såg på mig som om jag vore ett lättfångat knull.
Är han så bedräglig som han låter har du det nog bättre utan honom.
- Vi var ihop i två år! - Jag vet. Det är en lång tid.
Men se på Sharon på arkivet. Hennes karl lurade henne i tio år!
Jag är inte Sharon. Och var är han? Varför är han inte på jobbet?
Du vill väl ha lite svar, inte sant?
Om han är gift och har en fru nånstans måste de ha en adress.
Hitta den och åk dit och ta ett snack med honom inför hans fru.
- Jag kan kolla hans bil i registret. - Nej, det kan du inte!
- Det var ett vågat förslag, Janet. - Rachel!
- Det är bara ett samtal. - Som kan ge dig sparken.
Bara om jag ertappas. Hej, det här är assistent Bailey.
Kan du kolla upp ett fordon åt mig?
Min pinkod är 11231. Det gäller upplysningsvis.
Registreringsnumret är TR58 VLD.
Det är en silverfärgad Mercedes CLK 220.
Möjligen registrerad på Nick eller Nicholas Savage. Tack.
Jag är lika skyldig som du om jag inte rapporterar det här, vet du.
Ja? Nej, det är bra. Tack så mycket. Hej då.
Wilmslow. Registrerad i juli 2008.
- Man tror att man känner nån... - Ja, precis.
Mr Yilmaz? Är du redo?
Vi behöver reda ut en sak.
Vi förstår att det är möjligt att missa nåt-
- eller glömma nåt när man har fått en svår chock.
Det gäller din mobil som vi fick.
Har du en mobil till som du har glömt att nämna?
Vi kanske kan friska upp ditt minne.
Numret vi är intresserade av börjar med 07802. Låter det bekant?
Vår telefonexpert analyserar det numret nu.
Han lär få reda på var det har använts, vem som har ringt...
Ja, det finns en telefon till.
Jag ber om ursäkt, jag borde ha...
Var är den?
Det har inget att göra med det som hände Emel.
Hur vet du det? Mr Yilmaz?
- Vet du vad som hände Emel? - Nej, nej. Jag menar...
Kan vi ta det här nån annanstans?
Jag inledde ett förhållande. Det borde jag inte ha gjort.
- Vad heter hon? - Mana Sidhu.
- Ringde du nån annan med mobilen? - Nej, bara henne.
- Visste hon att du var gift? - Jag var förlovad när vi träffades.
- Visste hon att Emel var gravid? - Ja, men hon ville inte sluta ses.
Inte ens efter att vi hade gift oss.
- Visste hon att Emel var gravid? - Det är nån sorts knäppskalle...
som har gjort det här. Det är den personen ni måste leta efter.
Kanske det. Vi måste ändå följa reglementet.
- Nu när Mana finns med i bilden... - Det gör hon inte.
Vi måste ändå utesluta henne ur utredningen.
- Kan vi få hennes adress? - Hon bor hos sina föräldrar i Leeds.
Jag vet inte exakt var, nånstans i Headingley.
- Visste hon att Emel var gravid? - Ja.
Jag berättade det senaste gången jag träffade henne.
Sen tyckte jag att det var bäst att vi inte sågs mer.
Eftersom Emel och jag skulle starta familj.
Jag ville lägga det bakom mig. Göra det som var rätt.
- Vad sa hon då? - Det blev bråk.
- Vad sa hon? - Hon hotade med att berätta för Emel.
- Gjorde hon det? - Nej, inte vad jag vet.
- När träffade du henne senast? - För fyra dagar sen.
Har du pratat med Mana efter Emels död?
Ja, igår. Hon ringde mig.
Hon ringde igen i morse.
Vi ska ta en liten paus, mr Yilmaz.
- Mår du bra? - Ja, jag mår fint.
- Jag ville slita strupen av honom. - Jag märkte det.
Det gjorde nog han också.
Du får åka till Leeds medan Janet tar reda på mer om deras gräl.
Ta med dig nån som kan slå in en dörr. Ta med dig Mitch!
Vad är det med henne?
- Hej, är det mrs Savage? - Ja.
- Jag söker er man. Är han hemma? - Nej, han är ute en sväng.
Han ska hämta en av pojkarna från en rugbymatch.
Jag kan be honom att ringa upp dig. Han är snart hemma.
- Nej, jag ringer senare. Ursäkta. - Ingen fara.
TURKISK TONÅRSBRUD MÖRDAD UNG MAN GRIPEN
Tack så mycket.
Hej, Geoff. Det är Janet Scott. Jag hette Parsons tidigare.
- Hej! Hur står det till? - Bara bra, tack.
- Tack för att du ringde upp. - Ursäkta dröjsmålet.
Ingen fara. Det gällde...
- Min mamma har dött. - Oj, jag beklagar.
Tack. Hur som helst...
Jag hittade en låda bland hennes saker.
Den var full med tidningsurklipp och kort och brev-
- och lite allt möjligt som hade med Veronica att göra.
- Jag skulle vilja visa den för dig. - Visst.
- Jag tog med henne in. - Kan jag ringa tillbaka till dig?
- Jag måste... - Visst. Det var kul att höra av dig.
Tack detsamma. Vi hörs snart. Hej då!
Jag skojar inte. Ta ett kort på din färdiga hemläxa med telefonen.
Sen skickar du det till mig.
- Hur går det med grannpojken? - De hittade trosor under madrassen.
Hennes trosor från tvättlinan.
- Det gör honom inte till mördare. - Men han har inget alibi.
Han var tydligen i parken.
Han har barn. Pojkar. Nick. Pojkar i plural.
"En av pojkarna" spelade rugby. Jag ringde dit. Hon svarade.
"Han är ute en sväng." Lyckliga familjen.
Du har visst blivit lurad.
- Riktigt grundlurad. - Ja.
Vi blev förälskade. Jag visste om förlovningen-
- men han verkade inte tycka att det spelade nån roll.
Han ville fortsätta att träffas även efter att de hade gift sig.
Men jag trodde att det skulle ta slut.
När han sa att han ville sluta ses när hon blev gravid-
-tyckte jag att det var rätt beslut.
- Har du varit hemma hos honom? - Nej.
Nej, herregud.
Gokhan sa att ni bråkade när han sa att Emel var gravid. Stämmer det?
- Gjorde vi? - Det var fyra dagar sen.
Jag skulle inte kalla det ett gräl. Jag sa honom ett sanningens ord.
- Han sa att du var upprörd. - Han vill nog tro det, men nej.
- Han sa att du ville skada dig själv. - Det har jag inte sagt.
Han hävdar att du började gråta och blev hysterisk-
- och hotade att avslöja allt för Emel-
- och sa att du tänkte kasta dig under en buss inom några få dagar.
Allt det där betyder ingenting alls för mig.
Allt som hände var att jag sa till honom att han var svag-
- och att jag hade det bättre utan honom.
Var befann du dig i tisdags eftermiddag?
Nu i tisdags.
Jag var på jobbet i Leeds. På HSBC på Curzon Street.
- Får vi ta fingeravtryck och DNA? - Om det kan hjälpa, så.
- Har du skadat handleden? - Det är bara ett skrapsår.
- Hur fick du det? - Från en vägg.
Var nån annan med när det hände?
- Hej? - Ursäkta att jag stör så sent.
Jag har fått motorstopp på vägen och har ingen täckning.
- Kan jag få låna er telefon? - Javisst. Kom in.
Min man kanske kan hjälpa dig. Nick?
Det är en kvinna här vars bil har fått stopp ute på vägen.
Kan du ta en titt på den åt henne?
Nick kan allt om motorer.
Jaså? Det var lägligt. Hej.
Ursäkta att jag förstör kvällen för er.
- Stannade den bara... - Precis i slutet av gatan.
- Vilket vackert hem. - Åh, tack!
- Har ni bott här länge? - Fjorton år.
Själv bor jag i Chadderton. Nån måste ju göra det också.
Jag ska bara ta på mig jackan.
Vilken överraskning.
Jag visste inte att du kan allt om motorer.
Efter två år skulle man nog tro att jag borde ha fattat det.
Jag måste vara dum. Godtrogen. Lite lättlurad.
- Hur fick du reda på var jag bor? - Trodde du inte det?
Du, jag är ledsen att jag inte var ärlig från början.
Jag vill ha lägenheten. Nåt förtjänar jag som kompensation.
- Jag har ju slösat bort två hela år. - Nej.
- Rachel! - Rör mig inte.
Jag har inte råd med lånet på lägenheten längre.
Märkligt. Du har ju haft den i två år.
- Pojkarna ska byta skola. Avgiften... - Inte mitt problem. Du överlever nog.
Fixa pappren inom två veckor annars berättar jag allt.
För pojkarna med, och kanske din chef också.
Du kan inte leka med folk och tro att det inte får några konsekvenser.
Du har lekt med fel kvinna. Nu får du betala för ditt misstag.
Du är bäst att du svarar i telefon när jag ringer.
Två veckor. Jag hör av mig.
- Kriminalavdelningen. - Hej, Mitch. Kör hon med dig?
Jag har barn som jag inte har sett på tre månader.
M62 västerut från Birch.
- Säg att de har övervakningskameror. - Det får vi snart se.
Det slog mig plötsligt. Jag såg dem på macken, men utan att koppla.
Det är hon. Nu har vi henne.
- Stämmer tidsangivelsen? - På sekunden.
Hon blir insläppt tack vare blommorna.
Stryper Emel, får det att se ut som om hon hängt sig och flyr via vinden.
Hur visste hon om vinden, eller att grannen inte är hemma?
Gokhan måste ha sagt det. Han kanske är med på det hela.
Vad gäller grannen kan hon ha rekat. Eller han.
Men det hela är planerat. Blommorna, självmordet. Det är inte Sean.
- Vem ropade självmord först? - Gokhan.
- Vars alibi håller. - Även om blommorna var hennes...
har vi inget som visar att Mana eller Sean var inne i huset.
Kollar labbet hos grannen efter fingeravtryck? Om hon flydde dit.
- Nej, vi bryr oss inte om det. - Dåså! Då tar vi in henne.
- Han då? Gokhan? - Inte än.
Hej, det är Mana Sidhu.
Jag vill att du tar det här förhöret.
Det blir en bra merit för dig. Du gör det nog bättre än mig, dessutom.
Du slösar bara tid, Scott. Det är Sean Whittle.
Jag vågade inte berätta sanningen.
På grund av vad som hände Emel.
Jag trodde att ni skulle tro att det var jag.
Vad menar du?
Hon mådde bra när jag gick därifrån.
Hon log och var glad.
Men jag var rädd för att ingen skulle tro på mig.
För att reda ut vad det är du säger:
Igår frågade vi om du hade besökt Emel och du sa nej. Det var en lögn.
Därför frågar jag dig en gång till:
Har du nånsin besökt Inglis Avenue nummer 27?
Jag ville berätta sanningen om Gok och mig.
Men jag skadade henne inte.
- Du kom alltså dit... - Tio över två.
Jag knackade på dörren, men när jag fick syn på henne-
-såg hon så liten och oansenlig ut.
Hon hade nog inte fattat ändå. Hon pratade inte så bra engelska.
Därför gav jag henne bara blommorna-
- gratulerade till graviditeten och gick därifrån.
- Vilken tid var det? - Kvart, tjugo över två.
Hon bjöd in mig, men jag skulle tillbaka till jobbet.
Skulle hon bjuda in en vilt främmande kvinna? Hon ljuger så hon storknar.
Varför ville du berätta för henne om dig och Gokhan?
Det vet du.
Kan du förklara det för oss?
Jag tyckte att han förtjänade det.
Han lurar folk och tror att det inte får några konsekvenser.
Först ska han bryta förlovningen, sen gör han det inte ändå.
Sen tänker han inte gifta sig, men gör det ändå.
Sen ska de inte ha några barn, men hon blir gravid.
Han har alltid en förklaring, alltid en anledning.
Undanflykter.
Jag gick naturligtvis på det.
Jag tyckte att hon borde få veta vilken ytlig...
människa hon bodde med.
Varnad är väpnad.
Men när jag såg henne kunde jag inte med att säga det.
Det fanns ingen mening med det. Men jag skadade henne inte.
Vi vet att den som gjorde det flydde via vinden.
Det är det jag undrar över.
Jag tänkte att om det var du-
- hur skulle du kunna veta att husen hade en gemensam vind?
Även om du hade varit där tidigare är det inte säkert att du visste det.
Nej. Det visste jag inte.
Sånt vet man bara om nån har talat om det.
Vad fan gör hon? Hon förser ju henne med ett försvar.
Ja, kanske.
Den ende som kunde ha berättat det är nån som känner till huset väl.
Nån som bor där, inte sant?
Ja, jag antar det.
Din avsikt när du gick dit var alltså att berätta för Emel om Gokhan-
- men när du kom dit och såg henne klarade du det inte.
- Därför gratulerade du henne bara. - Ja.
Låt oss backa till när du köpte blommorna. Inspelningen vi såg.
Då tänkte du fortfarande berätta för henne om dig och Gokhan.
- Och hur ytlig han är. - Ja.
Varför köper man blommor för att berätta nåt sånt?
Jag bara...
Det är rimligt om man ska gratulera nån.
Men det kom du på först när du såg henne.
- Det kändes trevligast att göra så. - Ja, det var det.
Men det passar inte ihop med att avslöja nåt jobbigt-
- och förkrossande om nåns man. Eller hur?
Labbet har hittat Mana Sidhus blod på trappräcket hemma hos Whittle-
-och på dörrkarmen i köket.
Nu är du fast.
Kan inte du berätta hur du tänkte dig att samtalet skulle avlöpa?
Ge det till Rachel.
När under samtalet om hennes man tänkte du ge henne blommorna?
Jag får inte ihop det.
Vänta lite, Andy!
Tar med blommor gör man om man kommer med ett leende.
Om man hoppas på att bli inbjuden.
Han berättade faktiskt för mig om vinden.
- Ursäkta? - Gokhan.
Han berättade för mig om vinden.
Han sa annat också, om ifall hon vore död.
- Vad då? - Att vi kunde vara tillsammans då.
Såna saker.
Du anar inte hur mycket jag har offrat för den mannen.
Jag kan nog föreställa mig.
Jag trodde att han ville ha det så.
- Vad har hänt? - Rachel lyckades få en bekännelse.
- Bra jobbat. - Tack.
- Mår du bra? - Jag har aldrig gripit nån för mord.
Hon ströp och hängde en 18-årig flicka och mördade det ofödda barnet.
- Hur kan du tycka synd om henne? - Hon gjorde det för honom.
Nu går han fri. För i lagens ögon är han en bra kille.
Hon valde att döda nån. Oavsett vad han gjorde mot henne.
- Ibland pratar du sån skit, Janet. - Tack.
Ska vi gripa honom, chefen?
Varför då? För att han antytt saker?
- Varsågod! - Han gav henne idén.
Vill du gå in i videorummet?
Och titta på ditt fantastiska förhör nyss?
Där du sa: "Bad han dig att mörda hans fru?" och hon sa: "Nej, men..."
"Sa han att det vore bra om du mördade henne?", "Nej."
"Bad han dig att gå över vinden och mörda nån?", "Nej."
Hon misstolkade det han sa. Han ville bli av med Mana, inte Emel.
Han måste leva med att han förlorat både fru och barn.
Om du tycker att jag ska gripa honom-
-säger det mer om dig än om honom.
Jag ber om ursäkt, Janet.
Jag blev upprörd när jag hittade den.
Hon fick nog aldrig nån ro igen efter att de hade kommit och berättat.
Föräldrar får aldrig det. Det finns inget värre.
Jag blev polis på grund av Veronica.
- Jaså? - Det kändes som mitt fel att hon dog.
- Varför det? - Jag har en bild i huvudet.
Jag är inte säker på om det är ett minne eller nåt jag har hittat på.
Men när hon försvann fick jag höra att hon hade åkt bort.
Sen när jag var 15 sa min mamma nåt om det, helt apropå.
"Du vet flickan som blev mördad, Veronica."
Fram till dess hade jag inte vetat vad som hade hänt med henne.
Bilden jag har är från sista gången jag såg henne.
Vi var på en gata i Oldham och en bil körde fram till oss.
En man frågade oss om vi ville åka med en sväng.
Hon verkade känna honom men inte jag.
Jag sa nej, men hon ville väldigt gärna åka med. Så hon gjorde det.
Men det är så märkligt. Jag var bara sex år.
Min mamma skulle ju aldrig ha låtit mig vara ute själv i Oldham.
Jag vet inte.
Men jag har alltid trott att jag såg mannen som mördade henne.
Det var därför jag blev polis.
För att ta reda på varför ingen åkte fast.
Jag har kollat upp det, men i det här yrket-
- har man fullt upp med de aktuella fallen.
- Ville du att vi ska ta upp det igen? - Ja.
Jag tänkte när jag hittade allt det här...
att det är nåt jag borde luska i.
För mammas och för hennes skull, Veronicas.
Låt mig ta hand om det.
- Det här är utpressning. - Nej, det är kompensation.
Som kan ge upp till 10 års fängelse.
Jag framför inte "obefogade krav med hot."
Jag upplever det som hotfullt.
Jag möter dig gärna i rätten för att se om det är obefogat eller inte.
Efter det här räcker det.
- Sen får du inte ställa fler krav. - Som du vill.
Text: Imposter10