Downloaded From www.AllSubs.org
Една продукция на ШОЧИКУ
И Д И О Т
Продуцент: Такаши Коиде
По романа "Идиот" на Фьодор Михайлович Достоевски
Сценаристи: Ейджиро Хисата и Акира Куросава
Осветление: Тошио Убуката
Дизайн: Такаши Матсуяма
Музика: Фумио Хаясяка
В ролите:
Сецуко Хара, Масаюки Мори,
Такаши Шимура, Йошико Куга,
Такаши Шимура, Чиеко Хигашияма,
Ейжиро Янаги, Минору Чиаки, Норико Сенгоку,
Кокутен Кодо, Бокузен Хидари, Еико Мийоши,
Чийоко Фумия, Мицуйо Акаши, Дайзуке Иноуе и др.
Режисьор: Акира Куросава
ЧАСТ ПЪРВА: "Любов и агония"
Остров Хокайдо - декември
Това беше писък.
Простете.
Сънувах.
Така ли?
Звучахте, сякаш ви убиват.
Тъкмо...
щяха да ме застрелят.
Това е кошмар, който съм преживял.
Бях обявен за престъпник от войната
и ме осъдиха на смърт.
Тогава защо сте жив още?
Присъдата ми бе отменена в последната минута.
Осъзнаха, че са хванали грешния човек.
Аз обаче полудях от шока.
Прекарах доста време в американска военна болница.
На юг ли?
В Окинава. Сега съм по-добре.
Преди десет дни ме качиха на кораб.
Какво те измъчва?
Идиотщина.
Наричат я "епилептична шизофрения".
Изпаднах в истерия и се превърнах в идиот.
Идиот ли?
''Достоевски е искал да опише истински добрия човек.
Може да изглежда иронично, че е избрал млад идиот за свой герой,
но в този свят, добрината и идиотщината често вървят ръка за ръка.
Това е история за разрушението на една истински чиста душа от този безверен свят.''
Ставай! Този човек е болен!
Няма нищо. Моля те, върни се на мястото си.
Идиот, приеми услугата ми!
Не исках да кажа това.
Често обиждам хората.
Всичко е наред. Не обърнах внимание.
Добре.
Студено ли ти е?
Всъщност, да.
Много си странен!
''Акама не се бе смял от години. Той беше син на семейство от Сапоро,
и строгият му баща го бе накарал, да се чувства като животно в клетка.
Странно, но той хареса Камеда, който съвсем искрено го разсмиваше.
Акама му разказа за Таеко Насу, която бе срещнал преди шест месеца.
Един поглед бе достатъчен, за да се влюби в нея.
С пари, откраднати от баща си, той й купи диамантен пръстен.
Разярен от това, баща му се отрече от него.
Но сега баща му умира и Акама отива при наследството си.
Връща се обратно в Сапоро,
накъдето се е запътил и Камеда, за да се срещне с г-н Оно -
единственият му роднина на този свят.''
Поредната снежна буря в Сапоро.
Хайде, последвай ме.
Това е тя - Таеко Насу.
Какво мислиш? Не е ли страхотна?
Много е красива.
Но...
Но какво?
Като погледна лицето й, изпитвам болка в гърдите си.
Защо?
Тя изглежда доста нещастна.
Защо плачеш?
Не знам. Гледах портрета й...
Наистина си странен!
Изпитвам особено чувство, като те гледам.
Нежно чувство, все едно гледам новородено.
Аз тръгвам.
Света е пълен с вълци. Внимавай.
Гледайки портрета на Таеко Насу, Камеда се разплака.
Тя беше жена с лоша слава.
Слуховете гласят,
че тя е голямата любов на Тохата, още от детството му.
Страхувайки се за репутацията си,
той предлагал 600 хиляди йени на човека, който се ожени за нея.
Камеда не знаеше, че влиянието на Тохата се простира
чак до дома на Оно.
Скъпи, какво мислиш да правиш относно Камеда?
Какво планирам ли? Ами...
изминал е пътя дотук, защото се нуждае от помоща ни.
Ще се опитам да му намеря работа.
Каяма дава стаи под наем. Той ще може да се настани там.
- Това ли е всичко? - Какво искаш да кажеш?
Нали знаеш. Имам предвид малките ти трикове.
Това пък какво означава?
Говоря за всичките ти тайни и така наречения твой бизнес.
Всички твои срещи с Тохата.
Вярно е, че има голямо влияние,
но да праща любимата си при Каяма.
Ти не разбираш. Това е в интерес на Каяма.
Радвам се, че не разбирам.
Но всеки, който се захване с такъв мръсен бизнес, няма работа тук.
- Но... - Точка по въпроса.
Сега искам да поговорим за идиота.
Не ми харесва, че се възползваш от него.
''Военните обявиха Камеда за мъртъв.
Бащата на Камеда му остави голямо ранчо,
което Оно продаде, чрез Каяма.''
''Сега Каяма ще се жени за Таеко Насу
в замяна ще получи 600 хиляди йени.
Прави се на изпечен мошеник, но всъщност е неуверен страхливец.
Това се разбира от факта, че тайно е влюбен в дъщерята на Оно - Аяко.''
Добро утро.
- Как спа? - Добре.
Прекъснах ли нещо? - Не, разбира се.
Тъкмо слушах, какво мисли Каяма относно живота.
Утре е партито за рожденния ден на Таеко. Не забравяй.
Знам, сър.
Това е добре.
Г-н Тохата и аз ще я убедим
да ти даде отговора си на партито.
Ще е добре, ако си там.
Разбирам.
Първо почукай!
Защо? Обсъждате ли нещо, което не трябва да чувам?
Г-н Камеда, обяда е готов.
''Аяко бе пряма и имаше воля, също като майка си.
Понякога бе толкова пряма, че чак ставаше зла.''
Какво щеше да кажеш, ако всичко това беше твое?
- Мое ли? - Щеше ли да си щастлив?
Да, разбира се.
Тези крави можеха да са твои.
Не те разбирам.
Каква красива пътека!
Какво има? Защо ме гледаш така?
Просто не мога да повярвам, че си болен.
Ще ми се да не бях.
Но се държа странно, нали?
Всичко е наред. Няма да се обидя.
Хората постоянно ми се смеят.
Знам, че съм странен, но не знам защо другите мислят така.
Кажи ми, какво обичаш?
Искам да те опозная.
Какво си правил преди войната?
- Ами... - Не искаш ли да споделиш?
Причината не е в това.
Помня денят, в който пощадиха живота ми,
но всичко останало преди това, сякаш се е случило на друг човек.
Разкажи ми какво помниш тогава.
Какво е чувството да знаеш, че ще умреш?
Всички хора по света
изведнъж ми се сториха много мили.
Всички ли?
Абсолютно всички.
Всички, които съм подминал, вървейки по улицата.
И не само хората,
дори и кученцето, което замерях с камъни като малък.
Чудех се, защо не съм бил по-мил?
С кученцето ли?
Не, с всички!
Казвах си, че ако ме пощадят...
ще бъда по-мил и по-грижовен.
Но знаех, че няма надежда. Те бяха сигурни, че ще ме екзекутират.
Бях сам и тази мисъл...
бе толкова нетърпима, че буквално полудях.
Къде бяхте?
Г-н Каяма те чакаше, за да те закара вкъщи.
Наистина, къде беше?
Защо питаш? Няма да ни каже, за да ни дразни.
Внимавай.
Може да не си признава,
но много се гордее с визията си.
Затова е толкова егоистична и зла.
Виждаш ли?
Виждаш ли как се пъчи? Сигурно сега ще се разгневиш, а?
Да, сигурно.
Почуствах се така, и когато видях Таеко Насу.
Тя също е много красива.
За бога! Къде я видяхте?
Видях портрета й, закачен пред фото-студио, близо до гарата.
Трябва да го видя!
Мислете си каквото искате. Просто съм любопитна.
Аз също искам да го видя.
Аз пък не искам.
Много чудно.
Но е време да поговоря с г-н Каяма.
Ще му се обадиш ли? Той е в четалнята.
Майко!
Извини ме, че не пращам момичетата, но си имам причини.
Госпожата ме изпрати.
Чудя се защо. Ти знаеш ли?
Не.
Споменах Таеко Насу и тя...
Моля?
Ти познаваш ли я?
Откъде?
Сигурно си ни изпреварил.
Каза ли им за разговора ми с г-н Оно?
Не, просто...
Защо да го правиш?
Споменах само за портрета на гарата.
Каквото станало, станало. Да вървим.
Искам да ми направиш голяма услуга.
Предай на г-ца Аяко едно писмо от мен.
Разбра ли ме?
Не, защо сам не й го дадеш?
И без това ще я срещнеш.
Имам си причини.
Никой не трябва да ме види. Плюс това е спешно.
Моля те.
Г-н Каяма, майка ми е в гостната.
Г-н Камеда, ще идем ли горе?
Г-н Каяма ме помоли да ви дам това.
Винаги внимавам да не бъда много пряма.
Не се обиждай. Просто не обичам измамниците.
Вече сме като едно семейство,
затова ще ти говоря като твоя майка.
Планираш женитба скоро, нали?
Не, аз...
Не.
Така ли? Сигурен ли си?
Ами, аз...
Значи няма да си признаеш.
Такава потайност за нещо толкова радостно
ме кара да се замисля.
Това исках да ти кажа.
Сега ме извини.
Току-що ми се караха, благодарение на теб.
- Но, аз... - Без извинения!
Тя какво отговори на писмото ми?
Г-н Камеда, може ли за момент?
Ще те заведа вкъщи, нали? Ще те изчакам вън.
Моля те, прочети това.
Но това не е ли писмото на г-н Каяма?
Да. Прочети го.
Прочети ми го на глас.
Карам те, защото ти си му явно куриер.
''Утре съдбата ми ще се реши.
Ако все още ме смяташ за приятел, както преди,
просто кажи думата.
Кажи ми да отменя всичко,
и с радост ще го направя.''
Бракът му ще е фалшив
и това само за малко власт, и 600 хиляди йени.
Той иска аз да го спра.
Ще се откаже от 600 хиляди йени, в замяна на приятелството ми.
Ако бе устоял на изкушението още от самото начало,
бих му дала шанс да бъдем приятели.
Но сега, няма! Върни му писмото.
Кажи му, че не съм за размяна.
Няма да преговарям с него, за да бъдем приятели.
Това е отговора ми.
Тя какво каза?
Какво е това? Нали го даде на нея?
Да, дадох го. После тя ме накара да го прочета.
Така ли?
После ми каза да ви го върна.
Тя ли ти каза да го прочетеш?
Да, нямах избор.
Какъв идиот!
Не вярвам, че те е накарала.
Да, но е така. Дори ми каза какво мисли.
И?
''Няма да преговарям с него, за да бъдем приятели.''
Това каза.
''Няма да преговарям с него, за да бъдем приятели.''
Домът на Каяма
Пак ли ти!
И тук ли разказваш историйките си.
Нямаш ли срам?
- Точно ти ли го казваш. - Такако!
Извини се на г-н Камеда.
Ти си този, който се държи странно. Затова го пратих при теб.
Значи ви разказа всичко с...
Какви ги говориш? Той току-що дойде.
Просто съм разтревожена.
Камеда е казал всичко.
Не, аз бях.
Точно така.
Кажи ми защо...
- Защо ще се женя за нея ли? - Не.
Тя не ме притеснява.
Тревожа се за теб.
Кажи ми какво чувстваш. Защо ще се жениш просто така?
Това е лесно.
Писна му да е беден. - Ти да мълчиш!
Не издържам вече! Ти си безполезен глупак!
Какво? Кажи го пак.
Ще го кажа. По всяко време.
Ти си безполезен глупак и тя също.
Ако я доведеш тук, аз ще си тръгна.
Не ми пука.
Не си мисли, че съм свършила. Има още:
Пратих й писмо, с всичко, което току-що ти казах.
Кучка!
Такако, бягай!
Какво има? Изглеждаш сякаш си видял призрак.
Кажи им, че съм тук.
Чакай!
На кого ще кажеш?
Много си странен!
Таеко Насу.
Откъде ме познаваш?
Аз...
Няма значение. Кажи им, че съм тук.
Ще се оженя за нея, без значение какво мислят другите!
Струва си само, за да видя този израз на лицето ти!
Г-ца Таеко Насу е тук.
Доста е студено на входа. Ще вляза вътре.
Защо пребледня така?
Представи ме.
Това е сестра ми.
Г-ца Таеко Насу.
Майка ми.
Г-ца Таеко Насу.
Как сте? Радвам се, че се отбихте.
Наистина ли е така?
Колко глупаво от моя страна.
Знаех си, че жена като мен
няма да е добре дошла в такъв чудесен дом.
Не, аз...
- Майко. - Иди да направиш чай.
Може ли и аз да седна?
Настанявай се.
Не прави бели! Имаме гости!
Това е баща ми.
Това е г-ца Таеко Насу.
Джумпей Каяма...
бивш военен, уволнен без почести.
Петдесетгодишен съм и няма с какво да се похваля.
Нека ти представя г-н Камеда, той е доста интересна личност.
Роднина е на г-н Оно.
Прости ми. Помислих те за прислужник.
Няма нищо. Аз...
Но откъде ме познавате?
И защо се очудихте така,
когато ме видяхте?
Почувствах...
че съм виждал очите ви и преди.
Значи е истина!
Кой от вас ми е съперник?
Ти какво правиш тук?
Кои сте вие?
Ти ли?
Ти кой си?
Аз съм Денкичи Акама и съм дяволски богат!
Мога да те купя и да те продам! - Изчезвайте оттук!
Наистина ли ще се жениш за него?
Сега се сетих за теб.
Ти ми подари диамантен пръстен преди.
Но защо...
задаваш такива въпроси?
Какво те засяга моята женитба?
Ще ти платя 600 хиляди йени, за да не се жениш за нея.
Какви ги говориш?
Сигурно си пиян.
700 хиляди! Не, 800 хиляди!
Глупак! Напусни или ще повикам полиция!
По дяволите!
1 милион йени! Още тази вечер.
Гледай 1 милион да е готов до 21:00 часа.
Значи изведнъж цената ми с вдигна с 400 хиляди йени?
Нахално копеле!
Татко!
Сега изглеждаш още по-глупаво!
Ти мълчи!
Няма! Не и докато ни срамиш така!
Изгони я или аз ще го направя!
Кучка!
Достатъчно.
Не се меси в това! Пусни ме!
Глупак!
Всичко е наред.
Спокойно.
Засрами се! Този човек е невинен!
Няма нищо.
Не се сърдя.
Спокойно.
Ти не си такъв човек.
Това не си ти.
Това, което той каза за мен, е истина.
Ще ми простиш ли?
Довиждане г-н Каяма. Ще се видим довечера.
Моля ви, елате и вие, г-н Камеда.
Какво има? Защо пренебрегваш гостите си така?
Изглеждаш пребледняла.
Да не си болна?
Защо иначе ще стоя сама тук?
Защо не си починеш малко?
Има нещо, което трябва да ти кажа.
Много си мил,
но предпочитам да продължа да пия.
Добър вечер на всички! Забавлявайте се.
Г-н Камеда пристигна.
Г-н Камеда. Срещна се с Таеко вкъщи.
Помолих те да го докараш. Защо не го направи?
Покани го да влезе.
Защо точно той от всички?
Пречи ти, защото е идиот ли?
Аз не вярвам, че е такъв.
Даже напротив...
той може да е по-умен от всички ви.
Плюс това е много чувствителен.
Сега сигурна ли си?
Как смееш!
Аз просто...
Знаеш ли колко е скъпа тази ваза?
Нали ти ми ги подари? - Да.
Тогава аз решавам какво да правя с тях.
И без това искам да ги счупя.
Няма да те запознавам с тях.
Никой тук не заслужава.
Голям майтап!
За щастие, вече сме се срещали.
Какво ти има? Защо се взираш така?
Наистина...
какво ти е?
Току-що си спомних.
Сигурен бях, че съм виждал подобни очи и преди.
Сега се сетих къде.
Очи като моите ли?
Как можах да забравя?
А човекът какъв беше?
Срещнахме се с него при изгрев.
Имаше три места.
Ние трябваше да покрием и трите.
Аз бях петия човек във втория ред от затворниците.
Щях да съм в четвъртата група за екзекуция.
Минути преди да умра, дойде заповед за отлагане.
Не съм си и мислел, че ще оживея.
А човека, който имаше очи като моите?
Той бе в първата група.
Беше едва двадесетгодишен,
с младо момчешко лице.
Изглеждаше сякаш бе в транс. Беше вързан за един стълб.
Изведнъж момчето започна да трепери.
Той ме погледна, а очите му бяха пълни с укор.
Това бяха очите на човек, който бе страдал
ден и нощ, в продължение на години.
Изглеждаха...
сякаш казват, ''Защо трябва да страдам?''
Колко мъки е трябвало да изтърпи!
Очите му изглеждаха готови да се напълнят с кръв.
За момент забравих, че и аз ще умра малко след него.
Извърнах поглед настрани.
На моменти...
очите ви са същите, като неговите.
И после?
Какво се случи с него?
После...
се чуха изстрели.
Погледнах нагоре.
И той бе там, бе отпуснат като парцал.
Достатъчно!
Абсурдно е! Това трябваше да е парти за рожденния ти ден!
Моля те, замълчи.
Наистина ли те е грижа, че имам рожден ден?
Г-н Камеда...
истината е...
че ме помолиха да се омъжа за г-н Каяма.
Тази вечер трябва да реша.
Да се омъжа ли за него или не?
Какво да правя?
- Таеко! - Това е възмутително!
Ще направя каквото вие ми кажете.
- Луда ли си? - Това е сериозно!
Г-н Камеда, моля ви кажете ми.
Защо питаш него? Той не ти е никакъв?
Не разбираш ли?
Той ми се довери от момента, в който ме срещна.
Затова аз също му вярвам.
Кажи ми.
Моля те.
Не го прави. Не се омъжвай за него.
Добре, няма.
Чухте ли това, г-н Каяма?
Това е отговора ми.
Това е абсурдно!
Вие обещахте още преди няколко дни, забравихте ли?
Г-н Тохата, какво става?
Разбирам! Вие сте доволен.
Моля?
Ще се наложи да разделим богатството ви.
Приличам на глупак.
Ти?
Аз приличам на глупак!
Ти си виновен.
Приятелите не трябва да се карат.
Г-н Оно, г-н Каяма...
не смейте да обвинявате г-н Тохата.
Нямам намерение
да се връщам при вас.
Какво е това изражение?
Не е нужно да плащате, за да се освободите от мен.
Може да спестите 600 хиляди йени.
Запазете си и къщата, и всичко в нея!
Таеко!
Тръгвам си още тази вечер и няма да ти отнема нищо.
Недей, Таеко!
Сбърках. Бях такъв глупак.
Търпях достатъчно.
Повече няма да бъда...
твоята възлюбена.
Чуй ме.
Кълна ти се.
Вече не ме интересува какво мислят другите.
Ще се оженя за теб.
Не се ласкай!
Мислиш си, че ще се омъжа за теб!
Кой си ти?
Какво е това?
Един милион йени.
Значи спази обещанието си?
Благодаря ти.
Този човек е готов да плати един милион йени за мен.
С 400 хиляди повече от теб. - Той е глупак!
Писна ми да ме търгувате!
От утре ставам безценна.
Кой ще приеме безценна жена,
още един ненужен човек?
Нали, г-н Каяма?
Защо питате мен? Нали г-н Камеда ви е довереник?
Аз...
Аз ще те приема и ще те подслоня.
Какво каза?
Казах, че те приемам.
Жена като мен? Такава, каквато съм?
Да.
Но какво искаш да кажеш, ''жена като мен?''
Не разбирам.
Защо се смеете?
Явно не се изразих добре.
Исках да кажа...
че г-ца Насу е невинна.
Спри се, идиот!
Как смееш да ми се подиграваш?
Наистина съм болен.
Мозъка ми не е добре.
Предполагам, че затова не се изразих правилно.
Но аз наистина мисля, това което казах.
Не ме е грижа, че ще ми се смеят.
Вярвам, че вие сте истински чиста жена.
Току-що казахте, че ще си тръгнете и ще се откажете от всичко.
Това показва всичко. За мен е достатъчно.
Няма да позволя на никой да говори против теб.
Защо да се срамувате?
Защо да се продавате за един милион йени?
Изчезвай!
Няма да си мълча.
Страдала си толкова дълго време...
че няма да е истина, ако не изпитваш болка.
Ти не си щастлива.
Нуждаеш се от мило отношение.
Аз ще те върна обратно към живота.
Тя е свикнала с лукса.Ти можеш ли да й го предложиш?
Беден си.
Ще си намеря работа.
Чуй го само! Какво, сняг ли ще ринеш?
Така ще изкараш около 300 йени.
Дори за козметика няма да й стигне.
Достатъчно!
Не му се присмивайте.
Благодаря ти.
Никой не ми е говорил така преди.
Г-це Таеко...
Аз...
Някак си, аз...
Когато видях снимката ви за пръв път...
се почувствах сякаш ме зовете.
Аз...
чаках някой като теб.
Още, откакто започнах този ужасен живот,
те очаквах.
В надеждите и молитвите си...
си представях някой, като теб.
Надявах се...
че ще се появи добър, честен и мил човек.
''Таеко не си виновна.
Все още те уважавам.''
Чаках да чуя тези думи!
Но вместо това, чувах само него.
Обиждаше ме с мръсни, срамни думи, след което си тръгваше.
Не издържам вече.
Предпочитам да умра на улицата...
отколкото да продължа да живея по този начин.
Все пак...
се страхувам...
че живота, който ти описа...
е само приказка.
Чуйте ме всички, ще си призная нещо.
Всъщност е повече от признание.
Истината е...
че аз съм напълно жалък човек.
До този момент криех факта,
че г-н Камеда притежава огромно богатство.
Като негов роднина мислех, че така ще е най-добре за него.
Както и да е...
Искам да обява, че г-н Камеда притежава 500 декара ферма.
Дръпни се!
Наистина ли изпитваш чувства към нея?
Не ставай смешен.
Какво? Значи искаш да кажеш, че да...
Не е ли очевидно? Тръгвам си с теб.
Таеко! С човек като него?
Разкарай се!
Не мога...
Не мога да съсипя живота на невинен човек като теб.
Направете място!
Не забравяй това - един милион йени.
Работих здраво, за да ги спестя.
Назад!
Давам ги на г-н Каяма.
Извади ги с голи ръце и са твои!
Горят!
Един милион! Спестявах ги толкова дълго време!
Замълчи! Пусни ме!
Г-н Каяма, не стойте така.
Побързайте, за да не изгорят всичките.
Какво има? Не ги ли искате?
Моля ви, имайте милост!
Всичките горят!
Червей такъв!
Погледни хубаво.
Така се справяме с проблемите!
Спрете да се преструвате...
или ще съжалявате.
Извади ги!
Остави гордостта си настрани.
Побързай!
Всичките горят! По-бързо!
Всичките горят! Побързай!
Спасени са.
Изгоряли са само няколко хиляди.
Мръднете!
Чуйте всички.
Г-н Каяма бе виновен за всичко.
Той не ги извади. Той ги остави да горят.
Те и без това са си негови.
Ясно ли е?
Сбогом на всички.
Направете място!
Сбогом, г-н Камеда.
Хайде! Време е да празнуваме!
Не я следвай, Камеда!
Тя е провалена жена! Не можеш да я спасиш!
Камеда!
Февруари
Аяко, не си играй с храната.
Защо мълчите всички?
Всички се държите странно напоследък.
От времето е.
От седмици няма слънце. Всеки би се депресирал.
Знам, че не е от времето. Заради онзи мъж е.
Подцених го.
Върна ранчото, като знаеше, че ще прахоса всичко за онази уличница?
Но...
По-тревожното е как му го върна.
Не беше ли прекалено честен с него?
Защо доведе Карубе да го представлява?
Действаше толкова потайно, че сякаш ти си виновният!
Камеда можеше поне да ти благодари.
Явно наистина е идиот.
Кое ти е смешно?
Просто...
Пак ли това? Само това ли ще кажеш.
Просто, Аяко...
Отново е намислила нещо. Невероятни жени сте.
Кажи ми. Какво става?
Тя получи странно писмо от г-н Камеда.
Писмо ли? Кога?
Братът на Каяма й го даде, миналата седмица на пързалката.
Малкият Каору ли? Не се изненадвам, че е предал брат си.
Но Камеда е в Токио. Как е възможно?
Беше увито в кашон, специално за Каяма.
Какво пишеше?
''Нямам представа защо ти пиша.
Надявам се,
че ме помниш, макар и слабо.
Поради причини, които не разбирам, ти си много важен за мен,
адски важен.
Нямам какво друго да кажа, а и не желая.
Желая ти много щастие.''
Какво смешно има?
Смееш се на писмото, но имаш ли представа защо?
Защото няма лъжи в него. Толкова е честно, че чак е смешно.
Вече не ти е смешно, а?
Тук загуби, нали?
Но защо го е пратил?
Чул ли си други клюки, свързани с идиота?
Изглежда, че той и онзи грубиян Акама все още са по петите на Таеко.
Таеко е такава, каквато е.
Отишла е при единия, а после избягала с другия.
Съгласи се на брак с Акама,
но после избяга с Камеда.
Нещата може да свършат зле.
Забрави ли нещо?
Не, но усетих, че ме наблюдават.
За убийство ли говориш?
Акама няма да се спре.
Спри. Това е прекалено мрачна мисъл.
Влез.
Не си сваляй обувките.
Внимавай къде стъпяш.
Какво ти има? Не ме гледай така.
Сядай.
Акама, кажи ми истината.
Ти ли беше на гарата?
Не знам за какво говориш.
Съзрях в тълпата очи, точно като твоите.
Чудя се кой може да е бил.
Може да съм халюцинирал.
Често ми се случва.
Много тъмна стая!
Къщата е стара.
Още отдалеч разбрах, че това е твоята къща.
Как?
Просто знаех, че къщата ти ще изглежда така.
Наистина е доста мрачна.
Има нещо доста потайно в теб. Изглеждаш ми тъжен.
Тук ли ще заживеете след женитбата?
Разбира се. Това е домът ми.
Кога е сватбата?
Това не мога да го реша сам.
Акама, моля те, не крий нищо от мен.
Нямам намерение да заставам на пътя ти.
Върнала се е в Сапоро, нали?
Постигнали сте споразумение, нали?
И какво, ако е така?
Това ли дойде да разбереш?
Не.
Но наистина мисля, че ще е по-добре,
ако не се ожените.
Казвах го толкова много пъти.
Това ще е истински провал и за двама ви.
Но няма как да те спра.
Разбираш ли ме?
Просто ми е жал за нея.
Действията й ме притесняват.
Не мога да стоя безучастно.
Нали и в Токио говорихме по тази тема?
Просто искам тя да е щастлива.
Защо ме гледаш така гневно?
Ще си тръгвам.
Довиждане.
Остани. Мина доста време.
В момента, в който си тръгнеш, пак ще започна да те мразя.
Много ме ядоса на партито в Токио.
Искаше ми се да те отровя.
Истина е.
Но десет минути с теб, бяха достатъчни, за да изчезне гнева ми...
Изненадващото е, че те харесвам точно както преди.
Странен тип си.
Противници сме в толкова много начинания.
Пийни.
Сега ме чуй.
Ти я обичаш, защото ти е жал за нея.
Аз я мразя така, както я обичам!
Понякога си мисля, че ще е по-добре, ако е мъртва.
Тя също ме мрази!
Веднъж я пребих само, защото ме погледна накриво.
Не си!
Напротив!
Стоях два дни пред вратата й, без да ям, да пия, само, за да се извиня.
Хазяйката беше ужасена. Спря да идва до нашата стая.
Таеко най-накрая излезе от стаята.
Знаеш ли какво ми каза?
''Какво ще правиш, ако никога не ти простя?''
Не веднъж й казах, че ще умра.
После тя каза, ''Сигурно ще убиеш мен първо.''
Преди седмица, когато я видях тук, в Сапоро, тя каза
''Взех решение.
И без това нямам нищо, така че ще правя, каквото ми наредиш.
Обаче искам да бъда свободна поне още малко...
преди да се лиша от свободата си.''
Какво мислиш?
Не разбирам.
Сигурен ли си?
Да повторя ли?
Влюбена е в друг,
а този друг си ти!
Това е съдбата!
Тя никога няма да се омъжи за теб.
Защо ли? Защото не иска да ти съсипва живота!
Ето защо си го изкара на мен!
Ама, че приказки!
Просто си въобразяваш.
Ревнуваш.
Спри!
Не трябваше да идвам,
ако знаех, че присъствието ми ще ти повлияе така.
Знаех си, че не трябва да идвам,
но исках да се помирим.
Исках да сме щастливи, когато си спомняме за Сапоро.
С това хартия ли режеш?
Да.
Но това не е нож за хартия, нали?
Касапски нож е.
Но не е забранено да се реже и хартия с него.
Предполагам, че не е.
Но...
изглежда чисто нов.
Какво, не мога да си купя нов нож ли?
Какво ми става?
Когато главата ми започне да натежава,
казвам и върша неща, без дори да ги осъзнавам.
Напоследък се влошава.
Може би ми подсказва за наближаващ пристъп.
Моля те, извини ме. Всичко хубаво.
Опасно е. Ще дойда с теб.
Какво е това?
Майка ми. Всеки ден се моли на Буда.
А ти? Ти молиш ли се?
Вярваш ли в Бог?
Не.
Аз от малък се моля.
Майка ми ме научи. Винаги трябва да си нося талисман.
Все още си нося в портфейла.
Аз също си нося нещо такова. Обикновен камък е.
Камък?
Не е нищо особено, но има голяма стойност за мен.
Казах ти, нали? За смъртната ми присъда?
Как шокът от помилването ме подлуди?
Изпаднах в транс и тогава взех този камък.
Много е ценен за мен.
Носиш ли го сега?
Покажи ми го.
Може ли да го задържа?
Защо?
Не знам.
Просто го искам.
Ще ти дам талисмана си за него.
Искаш да си ги разменим?
Навремето съм правил това с приятели.
Хайде да изпием по един чай с майка ми.
Майко, това е г-н Камеда, мой много добър приятел.
Направи ни чай.
Чай!
Отпусни се.
Тя е забравила всичко, дори какъв безполезен глупак съм.
Нали?
Явно те хареса. Ще ти предложи парче торта.
Изяж го. Така ще я зарадваш.
Е...
Няма нужда да си стискаме ръцете.
Нали си разменихме талисманите.
Добре, вземи я! Това е единствения начин!
Отстъпвам ти я, но не ме забравяй!
Какво беше това, което блесна?
КРАЙ НА ЧАСТ ПЪРВА
ЧАСТ ВТОРА: "Любов и омраза"
Младият нарушител!
Не обичаш ли да те наричат така?
Ами пощальон? Пратеник? Куриер?
Да не си глътна езика?
Разбираш, че не е почтено да доставяш странни писма на младите дами.
Беше доста тактичен с днешната си доставка.
Както и да е, кажи ми:
В коя болница е настанен г-н Камеда? Или спи тук вътре?
Вече е в съзнание.
Може ли да се е съвзел толкова бързо?
Разочарована ли сте?
Добър опит, но не е истина.
Знаех, че не трябва да идвам толкова бързо.
Тогава си вървете.
Достатъчно. Ще правя каквото си искам.
Г-н Камеда, вие сте голям неблагодарник.
Не викайте толкова силно. Не е добре.
Знам. Затова ще му се размине леко.
Не стигнахте ли прекалено далеч с получаването на ранчото?
Пратихте тези мъже в дома ни,
за да ви съберат дължимото!
Г-н Карубе, какво сте направил?
Ами,
имаш право да получиш полагащото ти се.
Право?
Какво точно сте направил?
Боже! Наистина ли не знаехте?
Може ли да попитам, кой плаща разноските ви?
Може да звучи доста нахално,
но г-н Оно каза, че притежавам огромно ранчо.
Г-н Карубе каза, че ще плати всичко по прехвърлянето на ранчото.
Това е възмутително!
Каза, че е ваш представител и принуди мъжа ми да плати.
Значи е измамил съпруга ми!
Не може да избягаш! Ще подам оплакване!
Моля ви, не прибързвайте.
Възнамерявам да уредим сметките си.
Върнете ни парите и няма да идете в затвора.
Напусни, ако обичаш.
Трябва да говоря насаме с г-н Камеда.
Наистина сте добър човек.
Друго не мога да кажа.
Погледнах ви и думите ми се изпариха.
Не се подигравам с вас. Всъщност е ваш...
Простете.
Вашата глупост е тази, която ви се подиграва. Тоест...
Какво точно имахте предвид?
Кое ме накара да дойда? А, точно така.
Време е да ви попитам, как се чувствате?
По-добре.
Все пак се пазете. Изглеждате блед.
Още ли сте сам? Не сте женен, нали?
Не.
Защо се смеете?
Аз просто се шегувах.
Както и да е, тук съм с причина. Трябва да ви питам нещо.
Какво има?
Прочетох писмото ви до Аяко.
Какво е значението му?
Когато го писах, бе страхотен ден.
Не ви питах за времето!
Знам, но в такъв ясен и слънчев ден,
човек се изпълва с надежда.
Каква надежда? За Аяко ли?
Влюбен ли сте в нея?
Не.
Сигурен ли сте?
Така мисля.
Видяхте ли? Не сте напълно сигурен.
Чудя се тя какво изпитва към вас.
Тя ви презира.
Нарича ви инвалид и идиот.
Но не се обиждайте.
Тя прилича на мен - малко е луда.
Ако си харесва някой, го нарича с имена и го закача.
Не бързайте с надеждите.
Трудно е да се отгледат деца.
Разбрахте ли за г-н Каяма?
Не. Какво за него?
Той също има ''надежди'' относно Аяко, разбира се.
Връща си доверието й след инцидента с парите.
Отказа му от Таеко бе мъдър ход.
Но всъщност...
По-добре да поговоря и с него.
Грижете се за себе си.
Ще ви помоля да не идвате на гости.
Особено в хубав ден. Разбрахте ли ме?
Да.
Аяко също ми забрани да идвам.
Какво? Кога?
Прати ми писмо, докато бях в Токио.
Отново този куриер!
Куриер?
Няма значение. Какво ви написа?
''Няма никаква надежда.
Нямам желание да ви виждам.''
Това е основното.
Аз я познавам и съм сигурна, че има надежда, и че иска да ви види.
Ще разуча нещата и ще стигна до дъното на това!
Г-жо Оно, тръгвате ли си?
Как е семейството ви?
Ще останете ли за чай?
Студено е.
За какво си говорихте с г-жа Оно?
Мога да се досетя. Ти се изчерви целия.
Тогава не ме питай.
Защо се държиш така? Още ли те е яд?
На твоя страна съм, особено по този въпрос.
Кой въпрос?
На глупак ли се правиш? Предупреди те за Аяко, нали?
Много ме дразни. Сигурно се мисли за нещо повече от нас?
Просто съм техен служител.
Но не си мисли това.
Не се дръж така. Стегни се.
Аяко е срамежлива.
Затова се държи така налудничаво.
Това е просто прикритие.
- Това от стаята на Камеда ли се чува? - Да.
Каору пробва костюма си за ледения карнавал.
Камеда явно е в добро настроение.
Внимавай.
Преди малко говориха за нещо с г-жа Оно.
После тя си тръгна набързо. Нещо става тук.
- Тези са луди. - Майко!
За кого се оглеждаш?
Не се тревожи. Инвалидът няма да посмее да излезе в този студ.
- Кой е този глупак? - Това е клоун.
Аз съм - куриерът!
Дано да падне!
Внимавай!
Смейте се колкото искате. После ще си платите.
Ти също, Аяко. Не ми оставяш избор.
Какво ти прошепна?
Кажи ми! Какво ти каза куриера?
Добър вечер.
Гледах навсякъде. Знаех си, че ще бъдеш тук.
Добър вечер.
Каору току-що ми каза, че си тук.
Хайде да идем там.
Краката ми замръзнаха.
Лъжкиня!
Отвратително! Какво си мислят?
Тръгвам си. Писна ми от тези глупости!
Знаех си!
Защо се взираш така? Няма ли да ме поздравиш?
Хайде да отидем нататък.
Майко, тръгвай си без мен. Г-н Каяма ще ме изпрати после.
Какво правиш тук?
Не бъди толкова самодоволен. Нямаш право.
Забрави ли какво щеше да сториш за 600 хиляди йени?
Това тя ли е?
Искам да те питам нещо. Ела тук, утре по обяд.
Идвай с мен. Как смее да ни обижда!
Норико, идвай!
Лош късмет, а?
Нямаш работа тук.
Ядосан ли си ми, след случилото се?
Разменихме си талисманите. Вярвам ти.
Не съм добре.
Знаеш ли, че Таеко иска ти да се ожениш за Аяко?
Това ме дразни!
Тя иска да си щастлив.
Това означава, че все още те обича!
Какво? Заспал си?
Наистина ли беше заспал?
А, ти си.
Сигурно съм задрямал.
Никой ли не се е опитал да ме събуди?
Стори ми се, че имаше и друга жена тук.
Явно съм сънувал. Да, сънувал съм.
Разбирам. Говориш за онази, нали?
Какво сънуваш за нея?
Не, не искам да знам!
Но защо си заспал? Наистина!
Виж това!
Не изглежда ли глупаво?
Беше толкова внушително снощи.
Защо ли дойдох?
Каза ми, че ще се срещнем тук.
Не искам мъж, който заспива просто ей така.
Не съм спал снощи.
Г-н Каяма направи опит за самоубийство.
- Той не се ли преструваше? - Може и така да е.
В такъв случай ще съм по-мила.
Отивам на въпроса.
Знаеш ли защо поисках да се видим тук?
Защото не понасям, когато хората ти се подиграват.
Ти си...
Ще бъда честна.
На моменти болестта ти те кара да изглеждаш комично.
Но има моменти, когато изглеждаш
по-мъдър от всички.
Мъдростта има два вида: важна и маловажна.
Никой не осъзнава това.
Всъщност не, майка ми го осъзнава.
Аз също, но с нея сме различни.
Отдавна чакам да получа шанс, за да ти кажа това.
Помниш ли писмото, което ми прати?
Оттогава, даже още от преди това...
Но защо ходиш по петите на онази жена?
Сигурно заради нея си се върнал!
Ненавиждам те!
Обичам г-н Каяма.
- Това е лъжа. - Не, истина е!
Попитайте тази пейка. С него често се срещаме тук.
Още една лъжа.
И какво, ако е? Той се е променил напълно.
За да ми го докаже, си сряза пръста пред очите ми.
На коя ръка?
Какво значение има? Отряза го!
Видях ръцете му снощи. Изглеждаха добре.
Кажи ми истината.
Луд си по Таеко, нали?
Да, но не по начина, за който ти си мислиш.
Откъде знаеш какво мисля аз?
Ще перифразирам.
Самият аз не знам какви чувства изпитвам към нея,
затова предполагам, че и ти не би могла да знаеш.
Какво ще направиш,
ако най-близкият ти приятел, близък като брат,
бъде хвърлен в клетка и пребит до смърт?
Ще бъдеш нещастна.
Ще пожелаеш да бият теб, вместо него, нали?
Когато и да я видя, все се чувствам така.
Вероятно не можеш да разбереш болката й.
Мога.
Не, ти знаеш само, че тя е била за продан...
че е било така от раждането й, и че това я е травматизирало.
Но за нейно нещастие има и друго, освен това.
Ако вземеш бонбончето на някое малко, чувствително дете,
тя ще се разгневи и ще му даде собственото си бонбонче.
Такава е тя.
Ядосвам се,
като се замисля, че нещата можеше да не са така, ако тя не беше такава.
Тя си мисли, че щастието й е продукт на тази нейна рана,
затова отхвърля всяко друго щастие, което застане на пътя й.
- Не издържам вече! - Какво искаш да кажеш?
Не знаеш ли? Тя ми прати три писма.
Писала ти е?
Това е едно от писмата и.
Настоява аз да се омъжа за теб.
Умолява ме да го направя.
Същото стана и снощи.
Г-н Каяма застана между нас
и виж тя как реагира!
Не бях срещала по-арогантен човек!
Опитай се да й простиш. Както вече казах...
Не, аз не мисля така, както ти.
Всичко е описано в писмото и.
Прави се на нежна, казва, че иска да си щастлив.
Не говори така!
Значи ревнува, а може и по-лошо да е!
Така няма да ни събере, а напротив - ще ни раздели!
- Не вярваш в това. - Напротив, вярвам!
Какво напротив?
Аяко ме помоли да се срещнем.
Отидох там по обяд и заспах.
Какво?
Заспах, докато я чаках.
И таз добра!
Какви са чувствата ти към Аяко?
Чувствата ми?
Харесваш ли я или не?
Много я харесвам.
Не мога да си обясня тогава, как си заспал.
Добре. Не ми казвай.
Но искам да се уверя.
Случи ли се нещо, което може да ме разтревожи?
Не, не мисля.
Тогава може да се виждате. Но не навън защото тя лесно се разболява.
Ела да я посетиш у дома,
но мини през входната врата!
Наистина си много таен.
Изведнъж се появяваш...
в тази буря, за да ме видиш.
Вече с нищо не можеш да ме изненадаш.
Забелязал ли си как в края на март, след буря, облаците внезапно се отделят?
Небето става синьо и бурята спира.
Това ми напомня за теб.
Не мога повече така!
Стоял си така и с нея, когато бяхте заедно.
Говорили сте зад гърба ми, нали?
Тръгвай си!
И никога не се връщай!
Аз, като бъдеща булка
мога да бъда запечатана в бутилката.
После от бутилката да ме изстрелят право към олтара.
Не издържам!
Хайде да си направим екскурзия!
Защо идваш тук всеки ден?
Не разбираш ли, че всички ти се присмиват?
И на мен ми писна да гледам физиономията ти всеки ден.
Понякога те нагрубявам ужасно много, нали?
Ще бъдеш ли до мен...
и за в бъдеще?
Още едно писмо от нея! Възмутително е!
Пише, че ще се ожени, когато ние се оженим.
Какво има? Изглеждаш блед.
Това те разстрои, нали?
Не се тревожи. Никога няма да се омъжя за теб!
Защо се смеете на г-н Камеда?
Донесъл ми е карамфили, кое е смешното?
- Никой не се смее. - Лъжкиня!
Нарочно си ги оставила тук,
след което сте се подигравали на г-н Камеда.
Друг път слагаме цветята в средата на масата.
Успокой се. Не се разстройвай напразно.
За мен не е напразно.
Г-н Камеда е по-достоен от всички тук.
Той има по-добър характер...
и е по-сърдечен.
А вие му се подигравате!
И на мен също.
Плачеш ли?
Не, определено не.
Но кое е смешното в това, че ми е донесъл цветя?
Ами, червени са! Това е абсурдно!
Защо?
Не знаеш ли?
Червени карамфили означават...
Нали, г-н Каяма?
Кажете ми, г-н Каяма.
Отговорете ми честно. Какво смешно виждате в цветята?
Предполагам е... защото червените карамфили символизират любов.
Не знаех това. Аз просто...
Чакайте малко.
Дори и ако ги е купил,
знаейки какво значат,
на мен нямаше да ми е смешно.
Щях радостно да ги приема.
Аяко!
Какво значение има?
Езика на цветята е забранен. Не се прилага в Япония.
Ами ако се прилага?
Той току-що каза, че не е знаел.
Нали така? - Да.
Но наистина я обичам.
Е, това има много значения. Но не значи, че й предлагаш брак!
Аз...
ти предлагам.
Това е...
Нали така, Сатоко?
Няма да го позволя. Просто няма.
Искам да поговоря с него насаме.
Не сме го очаквали. Откъде се взе тази твоя мисъл?
Татко, майка иска да те види.
Чакай тук и се замисли над това, което току-що направи?
Погледни я.
Горкото дете!
Но...
Нямаме избор, трябва да й разрешим да последва сърцето си.
От всички хора, точно той!
Знам, но дълбоко в сърцето си,
вярвам, че това е правилния избор.
Не, не се обръщай.
Не трябва да виждаш лицето ми, точно сега.
Какво изражение имаш само.
Какво искаш да кажеш?
Виждам отражението ти в прозореца.
Мисля, че знам защо си толкова тъжна.
Не го казвай!
Трябва да го кажа.
Има някой, който застава на пътя ни.
Не го казвай!
Стани, моля те.
Щастлив ли си? Искам да знам.
Щастлив ли си? Тя какво ти отговори?
Разбирам. Радвам се за теб.
Тук се виждаме за последно.
Сбогом.
Утре заминаваме.
Вероятно, повече никога няма да се видим.
Защо не й отговори на въпроса?
Щастлив ли си или не?
Ясно.
Разбира се, че няма да отговориш.
Дойде неочакван гост - г-ца Аяко.
Не, не е дошла заради теб.
Много надежди възлагаш.
Снощи изглеждаше щастлив относно годежа им.
Заради Камеда ли е тук?
Иска ли питане? Разбира се, че заради него.
Удари ти шамар по лицето!
Току-що излязоха вън в бурята.
Страх ли те е да ме заведеш при нея?
Не, но се притеснявам.
Недей. Просто искам да я видя с очите си.
Искам да я разбера, както ти го правиш.
Изслушай ме.
Снощи премислях нещата и накрая разбрах.
Ако говоря с нея, може всичко да си дойде на място.
Дори може да я харесам.
- Тя вътре ли е? - Да.
Но аз...
Страх ли те е от това момиче?
Да.
Страхувам се даже да я погледна.
Винаги съм мечтала да бъда като нея.
Тя има...
всичко, което аз съм загубила.
Тя представлява...
идеал за мен.
Ето защо...
й писах.
Исках тя...
да има живота, за който съм мечтала.
Но...
Като я видиш, може и да не я харесаш.
Моля те, да си вървим. Страхувам се.
Какво има? Защо е това изражение?
Ти също си бледа.
Това е важна стъпка за нас.
Не искам да прибързвам, както обикновено правя.
Предполагам, че знаеш...
защо поисках да се срещнем.
Не, страхувам се, че не знам.
Напротив, знаеш.
Защо ми е да те лъжа?
Добре. Тогава няма значение.
Станало е някакво недоразумение.
Не дойдох, за да се караме...
но не мога да оставя някой неща недовършени, не съм такъв тип.
Дойдох, за да отговоря на писмата ти.
Първо искам да те попитам нещо.
Имаш ли представа...
какъв човек е г-н Камеда?
Знам.
Знам по-добре от теб.
Това е лъжа! Няма как да знаеш.
Защо не?
Защо ли?
Защото мислиш само за себе си.
Потапяш се в собствената си мъка,
а не виждаш мъката, която причиняваш на другите около теб.
Ако наистина знаеше какъв човек е г-н Камеда,
нямаше да му се подигравате по този начин.
Не си спомням да съм направила нещо нередно.
Тогава защо го напуснахте?
Той е обикновен човек. Ти го измами.
Аяко!
Погледни го.
Дори сега, той се опитва да те защити.
Никога не съм срещала човек с толкова голямо и чисто сърце.
Ето защо го обичам с цялото си сърце.
Това ли е всичко, което имаш да казваш?
Не, сега идва най-важното:
отговора ми на твоите противни писма.
Ще бъда честна.
Нямаш право да се месиш между нас.
Спри да заставаш между нас!
Спри да се правиш, че страдаш за наша сметка!
Правиш се на Виолета от ''Травиата''!
Не говори така!
Ти беше прав.
Как можах да се заблудя така?
Представях си тази ревнива, малка принцеса,
като ангелче.
Чуй ме, млада госпожице.
И ти не знаеш защо дойде тук, нали?
Да ти кажа ли защо?
Искаше да видиш от какво се страхуваш.
От какво да се страхувам?
От мен, разбира се.
Страх те е, че той обича мен.
Затова си тук.
Грешиш.
Той изпитва състрадание към теб, не любов.
Същото е.
Аз знам, че не трябва да приемам любовта му.
Ето защо, аз...
Не, стига толкова!
Вземи го за себе си и си тръгвай!
Не мога да те гледам.
Искам да знаеш, че ти си тази, която го кара да страда!
Сега си върви! Вземи го със себе си!
Махай се!
Веднага!
Не, размислих.
Ще се борим за него. Готова ли си?
Ще му заповядам да те напусне...
той ще ме послуша и ще остане с мен.
Ще се ожени за мен...
а ти ще си отидеш, обляна в сълзи.
Това ли искаш? Кажи ми?
Г-н Камеда, коя от нас избирате?
Не, повече никога няма да те изоставя.
Кажи, че ще се ожениш за мен!
Моля те, не прави така!
Готова ли си?
Ако откаже да вземе ръката ми и да каже, че те напуска,
тогава ти печелиш.
В такъв случай, задръж го. На мен няма да ми трябва.
И така: Коя от нас избираш?
Как се стигна дотук?
Моля те, моля те...
искам да знаеш, че тя не е виновна.
Тя е толкова...
нещастна.
След нея ли отиваш?
Кажи ми?
Аз ще се оправя тук.
Ти върви при Аяко.
Аяко не се е прибирала!
Ти я заведе при онази жена и не я придружи обратно
в тази буря!
Моля ви, побързайте!
Аяко дойде в дома ни и е много болна.
Дойдох, защото телефона не работи.
Веднага ще дойдем!
Чуй ме!
Всичко приключи. Писна ми от теб.
Домът на Акама
Ела с мен.
Трябва да поговорим.
Тя у вас ли е?
Да.
Затова ли ме потърси? През цялото време ли беше у вас?
Не ходи толкова близо до мен.
Помни, че не си ме виждал.
Много е студено.
Няма ли да зпалиш пеща?
Не, не мога.
Защо не?
Трябваше да се срещнем на всяка цена.
Така ли? Значи бях прав.
Предчувствах, че трябва, затова дойдох да те търся.
Създаваш ми доста проблеми напоследък.
Помислих си, че ако поприказваме, може да се разберем.
Тя ли спи там?
Да.
Искаш ли да погледнеш?
Слушай...
Не, както и да е. Влез.
Тъмно е.
Все пак се вижда.
Целият се разтрепера.
Внимавай да не получиш пристъп.
Ти ли... направи това?
Да.
Какво възнамеряваш да правиш сега?
Не те разбирам. Защо трепериш така?
Както и да е, нека да пренощуваме тук.
Горещо ми е.
Тук е доста топло, нали?
Какво? Нали ти беше студено?
Слушай! Чуваш ли нещо?
Не, не чувам нищо.
Видя ли я? Просто си спи там.
Сега няма да ходи никъде.
Изцяло наша е.
Няма да позволим на някой глупак да ни я отнеме?
Хайде да я наблюдаваме на смени.
Тя има страхотно тяло!
Можеш да го видиш утре сутринта.
Прекарах цял ден до нея.
Не бях виждал толкова красива жена.
Тревожа се, че може да замирише.
Пеща гореше до преди малко.
Мирише ли ти?
Не, не мисля.
Ще ми се да имахме цветя, за да й дадем.
Майка ми винаги държеше нещо на семейния олтар
и винаги забелязваше, ако нещо липсва.
Да отида ли да купя нещо?
Нека да я заровим в цветя.
Не, това ще е тъжно.
А, да! Искам да те питам нещо.
Как я уби?
Онзи нож ли използва?
Да, касапския.
Добре, чакай.
Има и други неща, за които искам да те питам.
Много неща са.
Кажи ми всичко.
Аз си тръгнах, нали?
Тогава ли я уби?
Точно след като си тръгна. Ножът беше на масата.
Бях объркан.
Прободох я около 7 см, не по-дълбоко,
някъде в тази област...
но почти не потече никаква кръв.
Знаеш ли защо?
Мога да ти обясня.
Нарича се вътрешен кръвоизлив.
Слушай!
Чуваш ли?
Да!
Стъпки!
Чуваш ли това? Има някой отвън.
Чувам.
Някой обикаля.
Така е.
Невероятно!
Виж този облак!
Прилича на дъга.
Погледни как странно блести!
Идва насам! Идва!
Сякаш идва към нас.
А тя язди облака!
Смее се!
Майка ми също е там.
Те са тук!
Бързо, махайте се!
Някой да дойде, бързо!
Каква е тази врява? Даже времето полудя.
Мразя да ходя при болните.
Аяко, помогни му някак. Уплашен е.
Казах му да не идва.
И на него не му е лесно.
Какво толкова се плаши от онзи идиот?
Каору, ела с мен.
Горкия. Жал ми е за него.
Каквото и да говореха другите, той беше добър човек.
Беше прекалено добър за този свят.
Дори Карубе му донесе цветя.
Имаше сълзи в очите му.
Не искам да говорим.
Обещах ти...
че ще го държа под око и ще ти казвам какво прави.
Но беше прекалено...
Страшно ли беше?
Знам само,
че той беше много добър човек.
Иска ми се всички да можехме да обичаме като него...
без да мразим.
Каква глупачка бях.
Аз бях идиотът.
КРАЙ
Превод: Batgergi91; Редакция: MilesVD *Отбор Субтитри* --ZAMUNDA.NET--
Downloaded From www.AllSubs.org