Индианците наричат тази страна "Каяхуари Яку",
"Страната, която Бог не е довършил".
Те вярвали, че само когато хората изчезнат от тук,
Той ще се върне и ще довърши работата си.
ФИЦКАРАЛДО (1981)
Благодарим на индианците от племето Ашанинка Кампа от Гран Пахонал (Перу)
и техните вождове...
За Бога, побързай...
Щом предприемаме такова нещо, трябва да поддържаме стил.
Въпреки всичко, закъсняхме.
Ще изпуснем Карузо! Е, хайде, тичай!
Почакай, изтрил си си ръцете в лицето.
Така не е ли по-добре?
О, Моли, моля те!
Моля те, за Бога!
Шампанско за конете! Най-доброто!
Във филма звучат оригинални записи на Енрико Карузо (1902 - 1906 г.)
ЕНРИКО КАРУЗО САРА БЕРНАР
Хайде, по-бързо!
Господине, госпожо! Това е гала представление.
Да, но ние сме от Иквитос, знаете, то е 1200 мили надолу по Амазонка!
Мотора ни се повреди! Наложи се сам да греба!
Погледнете ръцете му.
Гребах два дни и две нощи, за да мога веднъж в живота си да видя Карузо!
За съжаление, без билети...
Този човек трябва да го види! Той няма билет, но има право!
Моля ви!
Много съжалявам, но не може да влезнете без билет.
Каня се да построя опера в Иквитос и Карузо ще пее на откриването!
Това ще е най-хубавата опера, опера, построена в джунглите.
Моля ви, пуснете ни!
Само вие можете да ни помогнете! Моля ви, пуснете ни!
Моля ви...
Повярвайте ми, и на мен самия много би ми се искало да бъда там...
Да вървим!
Долепете се, моля ви, до стената, и пазете тишина.
Той те гледа. - Да.
Той ме посочи. Видя ли? - Разбира се.
Той ме забеляза...
Фицкаралдо? Как се пише това?
Какво необикновено име!
Баща ми е ирландец. Истинското му име е Фицджералд.
Брайън Суини Фицджералд.
За перуанците това е непроизносимо.
Фицджералд? От Иквитос? Да не сте човекът с железницата?
Да, аз съм.
Какво има?
Да... железницата през Андите,
но, за съжаление, проектът заседна в джунглите.
Но въпреки това беше забележителен план и идеята все още стои.
Сега се опитвам да разработя фабрично производство на лед.
Всичко, което искат хората
с много пари, е да привлекат знаменитости от Европа.
Сара Бернар - актриса, която не може да пее,
затова пък има дървен крак и води разговори за политика.
Лед, да. Правя всичко възможно.
Разбирате ли... Имам мечта...
Опера.
Голяма опера в джунглите.
Фицкаралдо ще я построи и на откриването й ще пее Карузо.
Знаете, че мечтите могат да преместват планини.
За пет години ние станахме най-богатата страна в света.
Това е като златна треска.
Ще ми позволите ли да ви покажа сградата?
Отначало, когато започна строежа на операта,
тук имаше само няколко колиби.
Сградата беше изцяло скрита в джунглата.
Цените тук сега са четири пъти по-високи, отколкото в Ню Йорк.
Целият този дворец е украсен
с делфийски теракот и флорентински мрамор.
И в Иквитос скоро ще бъде така. Той все още е малко градче,
но, що се отнася до каучуковата промишленост,
то вече сме настигнали Манаус.
Най-голямото обезпечаване на жителите на Манаус, ако мога така да се изразя,
е че изпращат прането си в Лисабон,
защото намират амазонската вода за недостатъчно чиста.
Ето, пристигнахме, деца мои...
Не искаш ли да останеш? - Не знам.
Моли, на мен изобщо не ми пречи, че това напомня за бордей,
но наоколо има прекалено много твои клиенти...
Ах, престани! Просто давам на тези момичета образование.
Разбира се, аз съм ги събрала от улицата,
затова пък ще попаднат в хубави домове!
Момичетата изобщо не ми пречат, Моли.
На мен са ми чужди възгледите на тези излъскани дендита,
които си мислят, че всичко може да се купи.
А и операта... Трябва да отделям повече време и сили
за производството на лед.
По начало би могъл да се отнасяш с мен с повече уважение.
Това няма да ти навреди.
Точно заради голямото си уважение банкрутирах.
Моят дом е тази река, там съм нужен.
Освен това, трябва да разбереш, че не мога да изоставя публиката си.
Децата?
Да, децата са моята публика. И свинята.
Едно от онези жилави прасета ме обича.
Това ме лишава от надежда.
Ще получиш почетно място в моя театър.
Ще имаш собствена ложа, облечена с червено кадифе.
Всичко това се получава в резултат на химическа реакция на разни соли.
Представи си колко възможности крие в себе си леда!
Но това никого не интересува.
Да, но децата го обичат. - Да, те го ядат.
Моли, представи си
лед във всеки магазин, в трюма на всеки параход.
Моля, седнете...
И така, какво ще кажете за това?
Какво да кажа? Във всеки учебник може да се прочете как се получава лед.
Това е невъзможно да се патентова.
Да, но аз имам опит и знания, а това струва скъпо!
А освен това, защо изобщо е нужен лед в тропическата гора?
Да се охлажда каучука?
Или вие си мислите, че ние ще създадем в джунглите ледници,
а след това ще се качим с Трансандския експрес,
ще пуснем спирачката, ще се отблъснем и ще се запързаляме
надолу с шейните по заледеното трасе и право в долината?
Добре де.
Останете! Не приемайте всичко толкова лично.
Ето, това е за вас.
Изиграйте една партия с нас.
Неописуемо чувство е когато губиш пари!
Несравнимо с нищо! Просто екстаз!
Църквата ще бъде закрита до момента, в който в града няма опера.
Искам опера!
Искам собствена опера!
Искам да имам моя си опера!
Тази църква ще бъде затворена до момента,
в който града няма своя опера.
Искам да построя моя си опера!
Бих искал да ви задържа тук за седмица. По-далеч от обществото.
Благодаря, два дни са ми достатъчни.
Определено зад това стои моята Моли.
Ето тук грешите! Последвайте ме.
Ще ви покажа причината, поради която ви освобождавам днес. Елате.
Моето сърце също не е от камък. Може би, на коня му е безразлично,
но на мен не.
Няма да бъде прекалено трудно това да се уреди.
Имаш предвид всички заедно?
Дон Аквилино, братята Борхия и всички останали?
Имам си мой начин, довери ми се. Просто ще доведа момичетата си,
и тези каучукови барони ще налетят като пчели на мед.
Е, а аз ще се погрижа за това, да имат добро настроение.
Прекрасна идея! Ще донеса грамофона си.
Нужно ти е добро почистване.
Няма да позволя да напуснеш домът ми в този вид.
Вана за г-н Фицкаралдо! Пълна програма!
А след това трябва да бъде пренесен в моята спалня!
Но това е шега... Моли, кажи им! Те сериозно... Помогнете ми!
Всеки иска пари от мен: болница, пожарна,
а сега и вие с вашата опера!
Да, защото само тя може да изрази нашите високи чувства.
За какво говорите?
Нашите високи чувства?
Погледнете тук...
Елате по-близо. Виждате ли?
Погледнете по-внимателно.
Малка демонстрация.
Мисля, че една хилядарка е особено вкусна.
Виждате ли как парите ни отиват бързо на дъното.
Мисля, че това чувство ви е добре познато.
Железницата глътна и по-големи суми.
Това, очевидно, е завладяващо чувство - да банкрутираш.
Трябва да се върнем при нашите приятели.
Да, такава чудесна възможност да видиш всички приятели
и конкуренти накуп, не се случва често.
Розита, ела! Там няма шампанско!
Моля за внимание. Моля господа музикантите да направят пауза!
Моля ви, елате по-близо.
Слуги! Дръжте го!
Това не трябва повече да се допуска!
Един момент! Моля, моля! Не трябва да се възбуждате така.
Дами и господа, моля ви, не се вълнувайте!
Вижте, господинът вече е спокоен. Просто неотдавна той преживя много.
Господине, сега слугите ще ви заведат в кухнята,
и готвачът, който готви за моите кучета, ще ви стъкне трапеза.
Много ви благодаря, господине. бяхте наистина превъзходен.
За готвачът на вашите кучета!
За Верди!
За Росини! За Карузо!
За Фицкаралдо - конквистадора на безмислиците!
За ваше здраве!
Ще построя в Иквитос голяма опера! Това е толкова вярно,
както и това, че стоя пред вас!
Зад мен е болшинството!
Зад мен са милиарди! Ще направя представление в гората!
Аз изобретих каучука.
Аз измислих думата "каучук".
Скъпи господине, в действителност вашият свят е само глупава карикатура
на това, което аз съм виждал в големите опери.
Фиц, Фиц, успокой се, тръгваме си...
Този човек вече няма признаци на живот и не ти е противник.
Госпожо, аз все още стоя здраво на краката си.
Вие сте добър ловец, нали?
А това какво общо има?
Не знаете ли? Когато простреляте слон,
той още 10 дни се държи на краката си, преди окончателно да грохне.
Лека нощ! Момичетата тръгнаха! Не през градината, от тук!
Трябва да правиш като тях! Само каучук! Забрави за леда!
Да, знам, но ми трябва кораб за превоза и земя.
И стотици работници.
Каучуковите барони вече са разделили всички райони
между себе си, но има още един. - Откъде знаеш?
От Дон Аквилино. Струва си да го посетиш.
Забрави за това.
Но от кого ще научиш повече?
Моята територия започва тук, от водопада, където свършва Понго,
около 80 километра по течението.
А там, в горното течение на Понго?
Сам бих искал да изследвам този район.
Дори мислех да построя път през тези планини,
но това беше почти неизпълнима задача.
А кораб... Някой опитвал ли е вече да плава срещу течението?
Погледнете сам. Там отпред може да се изкачиш по планината.
Какво каза той?
Трябва да мълчим. Той каза, че този, който говори,
може да бъде погълнат от злите духове на водопада.
Индианците наричат тези подводни скали
Чиримагуа - "Разярението на духа".
Всеки, който попадне тук, няма да се върне повече.
А голозадниците още казват: "Водата няма коса, за да се хванеш за нея".
Това ли е каучуково дърво?
Съвършено вярно. Бразилска хевея.
Голозадниците го наричат "каучу"...
"Дървото, което плаче".
Да, да, голозадниците обичат да се изразяват цветисто.
Златото наричат "Потта на слънцето".
Пчелите за тях са "бащите на меда".
Знаете, че съвсем не е лека работа да се цивилизоват тези диваци.
Преценете колко тежи тази воняща топка.
Около 60 кг. Надявам се, че знаете пазарните цени.
Колко е нужно, за да се получи толкова?
Трима души и една седмица.
За мен тук работят осем и половина хиляди души,
но, сигурно, ще увелича бройката им до десет хиляди.
Да, вие просто сте чудак, но с нещо ми харесвате.
Виждате ли, това са моите владения - от Понго до устието на Укаяли.
Там горе, земите принадлежат на Перуано- Амазонското акционерно общество,
а тази страна е на братята Борхия.
Какво означават тези знаци?
Това е каучуковият район Укаяли, приблизително 14 милиона дървета,
все още нямащи собственик,
защото за да се преодолеят тези Понго дес Мортес, "Камъни на смъртта",
трябва да имаш криле. Не, този район е недосегаем.
Защо тук, надолу от Пачитеи, нищо не е показано?
Няма каучук - няма интерес. Просто е нерентабилно.
Единственото, което тук има в повече, това са диви индианци,
а няма нито злато, нито каучук. Нищо.
Само ловци на глави...
Двете реки почти си приличат. - Какво?
Това точна карта ли е? Има ли по-подробни?
О, мисля, че са достатъчно точни.
През 1896 г. военните са провели топографски замервания
на Горна Пачитея.
Много войници тогава били убити...
Двама мисионери се разположили тук, покрай реката, недалеч от Сарамирица.
А в това селище може да се намерят само диви хивароси и кампоси.
От двамата свещеници тук останали само сбръчкани глави.
Нехристиянски край... Вие виждали ли сте тези глави?
Да, разбира се.
По-точно, не...
Е, решихте ли?
Нещо не мога да реша. Сигурно ще взема и двете.
Моли, чуй! - Какво пак се е случило?
Трябват ми парите ти...
О, Боже, пак ли? - Имам идея.
Фантастична идея!
Ето тук, погледни...
Сдобих се с карти. Мога всичко да ти обясня.
И така, първо при нотариуса, още сега, а след това голям кораб.
За истински голям кораб, Фиц, моите пари няма да стигнат.
Ще ме задушиш.
Не мога да си поема въздух.
Документите, моля. - Благодаря.
Покупката ще стане постепенно.
Първо договора подписвате вие и партньора ви, след това плащате,
и, накрая, след моя подпис, договорът встъпва в сила.
Но преди да подпишете, трябва да ви кажа за някои клаузи.
Какви клаузи още?
След 9 месеца нашите законодателни органи изискват, без изключения,
от правителството на Перу доказателство за това,
че този район от такава величина и значение,
наистина е станал нечия частна собственост.
Вие трябва да докажете, че вече са направени първите стъпки
по експлоатацията на този район.
В противен случай, окончателно и безвъзвратно
ще ви лишат от правата за собственост.
Работата е в това, че държавата е много заинтересована,
такива райони да се усвояват само от компетентни предприемачи,
за да...
Извинете, времето е пари.
Ще ми позволите ли един въпрос от частен характер?
Наистина ли знаете какво трябва да правите там?
Ще правим това, на което още никой не се е решил!
И ще видите: ще станем приказно богати!
И така?
Моля, подпишете горе вдясно.
Това е...
Това е! - Изумително, нали?
Трябва да оборудваме всичко.
Чудесно е!
Още не си видяла всичко!
На мен вече ми харесва.
Гледай внимателно! - Тук почти всичко е изгнило.
Ето машинното отделение.
По стълбата.
Почакай за момент.
Пусни ме напред.
За нашият договор! Господа, моля, влезте.
И така, доколкото корабът ми е продаден,
разрешете ми да бъда откровен.
Да, моля.
Натрапих ви моя механик Чоло. Без него нищо нямаше да получите.
Да, това и така ми беше ясно. - Е, чудесно!
Бъдете уверен, той е отличен механик.
Е, и какво още?
Искате да знаете истината? Какво пък, ще ви отговоря без заобикалки:
трябва постоянно да съм в час с работите на моите конкуренти.
Не би ми се искало един ден, моя собственост да принадлежи на друг.
Тогава мога да ви успокоя.
Всеки собственик на параход е наш потенциален враг.
Безобиден е само притежателят на кану.
Знаете ли, ние тук малко поспорихме,
колко време ще ви трябва, за да банкрутирате.
О, не приемайте всичко толкова близко до сърцето.
Това е само спорт и ние и тримата сме спортсмени, нали така?
Не, тук само аз съм спортсмен.
Мога да премествам планини.
Е, кога ще бъде готово?
Утре. От няколко дни ми казва все това "утре".
Надявам се, че въпреки всичко ще дочакаме спускането във водата.
Много бих искал да знам какво е замислил този момък.
Как се казвате? - Паул Ренсенбринк. Аз съм холандец.
Тук ме наричат Ориноко Паул,
защото знам всяка дяволска плитчина по тази река.
Но вие отдавна не сте плавал!
Така е. Последният ми кораб беше "Адолфо".
Зрението ми се повреди, затова пък не е лесно да ме измамят.
Какво имате предвид?
Джунгли могат да си играят с чувствата ви.
Те са пълни със сънища, демони, лъжи...
Научих се да различавам реалността от халюцинациите.
Виждам, че сте участвал в експедицията на Пачитея през 1886 година?
Да, бях кормчия, а на връщане вече бях капитан.
Капитанът загина. Тогава останаха живи само петима.
Капитан Ренсенбринк, предоставям ви пълномощията.
Помогнете ми в намирането на екипаж.
Трябват ни смели и силни младежи.
Страхувам се, че тук ще намерим малко такива.
Като за начало ни трябва лоцман.
Някой тук бил ли е вече лоцман?
Пусни ме, джудже! Аз съм Хурекики.
Вземете ме! Аз съм Хурекики!
Аз съм най добрият готвач по цяла Амазонка.
Между впрочем, плавал съм на всички кораби,
но, амиго, не съм идиот. Знам, че вие замисляте...
Хурекики може сега да е на сушата, но тук...
тук имам електричество!
Затова пък такъв стрелец, като мен, няма да срещнете по цяла Амазонка...
Какво мислите за него? - ... нагоре и надолу по течението!
Той наистина ли е добър стрелец? - Готов съм да го потвърдя.
Как беше името ви? Хуре... - Хурекики.
Хурекики, вие сте нашият готвач.
За ваше здраве.
Но разбери ме! - Кой плати за кораба?
Кой плаща на екипажа? Имам право на участие.
Моли, не можеш да оставиш момичетата. Какво ще правят без теб?
А аз какво ще правя без теб?
Но аз ще се върна.
Фиц, обичаш ли ме още?
Ние сме партньори, ти и аз.
О, Фиц, ти си полудял!
О, Фиц, това е чудесно!
Това е твоят ден, Моли!
Кръстил си кораба на мен!
Сърцето ми просто прелива от радост!
А сега да преминем към официалната част.
Ето. Трябва да го направиш с всичка сила!
Тези две жени нямат работа на моя кораб.
Това са асистентките ми. Без тях не мога да готвя.
Елате, деца, елате.
Защо той не тръгна надолу по Укаяли?
Нагоре по течението ли отива?
Мислех, че се кани да отиде към Понго дес Мортес...
Вие всичко виждате точно.
Брайън Суини Фицджералд се отправя нагоре по Амазонка.
Плаваме нагоре по течението. Какво означава това?
Че плаваме нагоре по течението, ето какво означава!
От днес можете да напускате машинното отделение само по моя заповед.
Какво си позволявате? Не докосвайте момичетата ми!
Разкарайте се!
Дон Фицкаралдо! Дон Фицкаралдо!
Най-накрая отново сте тук! Вече почти загубих надежда.
Погледнете, станцията е напълно готова. Всичко е наред.
Виждам, че имате голямо потомство.
Знаех, че ще дойдете.
Мислех, че съвсем сте ме забравили,
когато спря строителството на железницата.
Погледнете, всяка година обновявам касата за първа класа.
Вярно, че табелката малко се поолющи,
но когато първите влакове пресекат планините, отправяйки се от Амазонка
към Тихия океан, всичко ще е съвсем различно.
Вече живея тук 6 години без заплата,
въпреки че... Локомотивът още диша,
всички лостове функционират, но...
Но искам да ви съобщя нещо, без дълги предисловия:
аз... бях принуден... да продам някои железни части на индианците.
Те си правят от тях мачете и разни други нужни им неща.
По-рано идваха през нощта, разбира се, само за да крадат.
Ето. Помислих си:
по-добре да им продавам през деня това,
което те и така ще откраднат през нощта.
Това е. Ето, признах си всичко.
Останах съвсем сам в това забравено място...
Мислех да те изпратя вкъщи, заедно с всички!
Ще ви покажа железопътния насип...
Простира се на 200 метра навътре в джунглата.
Да вървим! Измислих една хитрина, която да плаши индианците.
Сега са станали по-внимателни. Също както и змиите.
Релсите са под напрежение.
Включвам ги направо към генератора. Едва не се побъркаха.
А със змиите е така: слагам пръчка на релсите.
Първо се опържват, а после просто стават на пепел.
Всяка година почиствам всичко от лианите...
А кога ще продължите със строежа на железницата?
Да... Работата е там, че сега сме заети с други проекти.
Ако всичко се получи, то финансовото ни...
А по принцип, истинската причина за нашето появяване тук...
релсите ни трябват за друга цел.
О, не, Господи, само не и тези релси!
Не и тези под локомотива. Само не и тези!
Дон Фицкаралдо!
Тези хора взимат релсите направо под локомотива!
Нека правят това след 100 метра! Трябва да го държа в работещо положение!
Хей, вие! Оставете релсите под локомотива!
В гората има още достатъчно!
Много благодаря! Много благодаря!
Трябваше отдавна да сме преминали Пачитея.
Не, още не.
Но, съгласно картите, ние трябваше...
Не се доверявам на картите.
Защо сте толкова сигурен?
Нито една река няма вкуса на Пачитея. Тя е още там, пред нас...
А, ето какво било!
Стига! Стига!
Ех, тези жени!
Това ми трябва!
Какво става тук? - Навлизаме в Пачитея.
Наистина ли?
Накъде се отправяме?
Амигос, зрението не те лъже. Добре дошъл в Пачитея!
Гостоприемните жители ще ни приветстват.
Там долу става нещо.
Изглежда, че някой не е съгласен с нашия курс.
Какво?
Още в Иквитос ви казах, че ми трябват мъже,
а не страхливци, които се изпускат в гащите.
И така...
Който иска да избяга, крачка напред!
Добре дошли в Сарамирица!
Брайън Суини Фицджералд.
Ние си мислехме, че сте държавна комисия.
Влезте, моля.
Добре дошли. Радваме се да ви видим.
Аз съм Хурекики. - Много ми е приятно.
Благодаря ви, благодаря ви.
Как може да се учи патриотизъм по учебник?
Това търси правителството.
Диваците привикват към това, както и към ваксините.
Децата вече се чувстват истински перуанци.
Един път ги попитах: "Вие индианци ли сте?"
"Не",- отговориха те, - "не ние, а онези другите, от върховете,
те са индианци".
Тогава ги попитах: "Какви са индианците?"
Те отговориха: "Индианците са хора,
които не могат да четат и не знаят как да си перат бельото".
А какво казват възрастните хора?
Е... Не можем да ги излекуваме от представата,
че нашето ежедневие е просто илюзия,
в която е скрита реалността на мечтите.
Това ми е много интересно.
Знаете ли, аз съм човек на операта.
Какво знаете за племето хиварос, от върховете на Пачитея?
Бях тук тогава, по време на катастрофата през 1896 година.
Оттогава срещали ли сте се с тях?
Преди няколко години, двама наши братя тръгнаха с двама водачи при хиваросите.
Един от водачите се върна след няколко дни.
Той ни съобщи, че хиваросите ги примамили дълбоко в джунглите.
Експедицията се смяташе за пропаднала,
докато реката не донесе трупа на един от нашите братя...
Без глава, но с натъпкан с камъни корем...
Кажете, защо вие, лично, отивате там, към горното течение?
Заради географски проучвания.
Паул.
Екипаж.
Разкарайте се, пияни идиоти! Стига толкова! Тихо!
Вие не трябва да се бъркате в този хаос или си търсете нов капитан.
Кой замисли всичко това?
Еваристо Чаверс и Фабиано - бразилецът. И две жени...
Трябва веднага да ги свалите на брега!
Те са главните инициатори за безпорядъка!
Хурикеке също. Много е находчив, но и той винаги е в центъра на скандалите.
Службата ви свърши. Давам ви 2 минути, за да напуснете коритото.
Добре, да видим! Направихте ни голяма услуга.
И жените също...
Хайде, размърдай се!
Погрижете се за останалите.
Сега може и да поработят. Хайде, на работа.
Намали скоростта! Наполовина!
Спокойно ли се държат?
Въоръжили са се.
Не трябва да се стреля в никакъв случай!
Кажете на тези хора долу, иначе ще имаме големи неприятности.
Какво правите? Съвсем ли полудяхте?!
Опитвам се да започна разговор с нашите невидими приятели.
Глупостта ви ще ни струва главите. И вашата ще се търкулне първа!
Има само тишина и... тишина,
но това изобщо не ми харесва.
Там във водата има нещо.
Къде? - Там, точно пред нас, нещо черно.
Откъде се взе тук този чадър?
Той определено е принадлежал на мисионера,
когото са убили хиваросите.
Странно...
Изглежда, че това е последно предупреждение.
Голозадниците обичат красивите жестове.
Бих искал вече да ги видя...
Сега влиза Карузо...
Виждате ли индианците, там, в кануто?
Може би това е засада?
Не изглежда... Не, не мисля така.
Те нападат главно през нощта и на големи групи.
Може би да спрем и да влезем в контакт с тях?
Не, отиваме нататък. Те така и така не биха разговаряли с нас.
Нещо се движи там...
Голозадниците определено не са чували такава музика.
Ще ги научим на уважение.
Сега всичко зависи от нашето поведение.
Разкажи ми всичко, което знаеш за тях.
Те са се крили из джунглите в продължение на десетки поколения,
в търсене на белия бог, в божествен ковчег.
Те свято вярват, че след дългите скитания,
белият бог ще ги заведе в страна,
в която няма страдания и смърт.
Този мит може да ни бъде полезен.
Това какво отношение има с нас?
Ако някой голозадник се приближи до мен,
просто ще му забия един куршум между очите.
Този бог ще дойде без оръжие
и ще има гласът на Карузо.
Екипажът ви току-що ни напусна.
Това означава край на пътешествието ни.
Защо и вие не избягахте?
Защото аз искам този дяволски кораб да се върне назад.
Не ми стойте на пътя. Ще правя това, което сметна за нужно!
Погрижете се по-добре за машината.
Винаги съм казвал, че не им вярвам, но няма да се измъкнат живи от тук.
Сега сме само трима: вие, аз и Чоло. - Той?
Мисля, че сега италианската опера е просто необходима.
Не е ли така?
И така, това е краят... Краят на мечтата.
Тук вече може ли да се обърне?
Малко е тясно, но ще минем.
Не, няма да минем.
Казахте ли нещо?
Обърнете се.
Виждате ли това, което и аз?
Само това ни липсваше!
Ако попаднем там, това е краят!
Нямаме друг изход, трябва да плаваме нататък.
Бавно и близо до брега.
Вървете в машинното отделение и побързайте.
Те са въоръжени... с лъкове и стрели,
но се държат на дистанция. Някога виждали ли сте нещо такова?
Не, нито веднъж в живота си.
По дяволите, сега ни преградиха и пътя.
Още ли са тук?
Станаха дори повече. Приблизително 100-ина канута.
Повикайте ме, когато започне празненството.
Бих искал последните часове от живота си
да украся с малки фойерверки.
Братлета, колко е часът, питам аз?
Хей, голозадници, плавайте насам. Ще ви почерпя с бира.
Хайде, хайде, тук има какво да се пие, ще стигне за всички.
Откъде се взехте? - Дремнах малко.
А къде са другите? Избягаха ли?
Така си и мислех! Какви са те, страхливци ли? Тези хивароси...
Замълчете!
Знаете ли какво говорят? - Говорят за "белият кораб",
и имат предвид нашия. Надяват се, че са намерили обещаното им избавление.
Казват, че над страната им тегне проклятие.
Знаят, че ние не сме богове, но нашият кораб ги е впечатлил.
Но защо свириха на флейти? Какво следва?
Приятели мои, чуйте, на вас говоря: пътешествието продължава.
Виждате ли онази червена скала при завоя на реката?
Да, виждам я.
Там трябва да бъде.
Добре, но не можем да плаваме по-нататък, иначе ще заседнем.
Този склон може и да не изглежда много добре,
но той ще реши съдбата ми.
Напред, след мен!
Сега ще извади картите си.
Точно така, тук е.
Именно там, където искахме да попаднем!
Тук ли? Какво има тук?
Трябва да се качим на дървото, за да мога да ви обясня нещо.
Там горе ще построим платформа, за да можем да огледаме всичко.
Не мога да повярвам!
Там! Там тече Укаяли!
Цялата река нагоре от Понго дес Мортес ни принадлежи.
А, струва ми се, че се досетих!
Ще прокараме железопътен тунел под тази планина?
Не.
Ще прехвърлим кораба през планината,
и голозадниците ще ни помогнат!
Как, по дяволите, искате да направите това?
Точно така, както онази крава, която прескочила Луната!
На мен това ми харесва!
Можете да разчитате на мен!
Влезте.
Е, какво има?
Така и не мога да разбера, какво възнамеряваме да правим?
Влезте, ще ви покажа.
Това е...
Амазонка...
Тук е Иквитос...
Тук е...
Укаяли...
Нали така?
А тук...
Тук е Пачитея.
И така, отначало ние плавахме по Амазонка,
после по Пачитея, срещу течението.
Сега се намираме тук
и ще прехвърлим кораба през ето тази планинска верига.
Право ето тук.
Тогава нашият кораб ще прави курсове в този район,
превозвайки каучук, събиран от хиляди работници.
Но защо не доплавахме по Укаяли?
Тогава щеше да се наложи да плаваме през Плитчините на смъртта,
а още нито един кораб не е могъл да преодолее тези плитчини.
Да, но как ще изпратим каучука в Иквитос? Трябва ни втори кораб!
Ще прекарваме каучука през планините и тук ще направим селище.
Скоро ще забогатеем и ще имаме много кораби,
за да превозваме каучука до Иквитос.
Разказах на вожда за нашия проект. - И той какво отговори?
Просто каза "Да".
Малко наляво...
Още малко... Стоп!
Още малко наляво...
Още... Стоп!
Да, да!
Траектория на 42 градуса.
Добро начало, нали? - Точно така!
Виждате ли, тук дори има деца. Това е добър знак!
Как мислиш, Паул, индианците дълго ли ще бъдат с нас?
Никой не знае какво им е в ума.
Питам се, как ще влачим този дяволски кораб през планината?
Ако съвсем не се получи, тогава ще построим тунел.
Аз дори и сам бих могъл
да построя система от макари.
Но за това ще са ми необходими 10 мили въже и 10 седмици време,
за да извлача кораба там. - За съжаление, нямаме толкова време.
Имаме седем месеца в аванс, преди клаузите да встъпят в сила.
Имаме макари и силата на стотици индианци.
Ще прехвърлим този кораб през планината!
Как се казва малкият ти приятел?
Макнамара, той ми е адютант.
А този - комендант.
Пия за теб, Макнамара.
Този склон е по-стръмен, отколкото мислехме.
Сега, когато повалят дърветата,
ще се види колко е стръмен в действителност.
Трябва да изравним площадката и да построим рампа,
откъдето ще можем да си проправим път през планината.
Но за това ще са нужни месеци! - Динамит!
Надявам се, че динамита ще ни стигне.
Опасно е, това ще изплаши голозадниците.
Нямаме друг изход.
В укритието! Назад!
Внимателно! Опасност!
Спрете! Къде тръгнахте?
Върнете се обратно! Вървете да работите!
Този блок тук. Хурекики, ела.
Как може този ствол да издържи съпротивление по-голямо от сто тона?
Ще издържи. Погледнете колко дълбоко е в земята
и освен това е твърд като желязо.
Това тук долу!
Хурекики, ела с мен.
По-насам...
По-бавно...
Ако знаехме какво сте замислил,
да пренасяте кораба по релси през планината,
щях да ви посъветвам да вземете повече,
още там, на станцията ви на Амазонка.
Извини ме, не мога да ти помогна.
Вчера пих прекалено много.
Струва ли си да му казвам, че това парче ще се разтопи?
Това е невъзможно. В техният език няма такава дума - "лед".
Това е, да се отдръпнем! - Назад!
Може да започвате!
Напред! Давай!
Ще се побъркам... Заработи!
Движи се! Движи се!
Внимателно!
Гледат реката вече два дни и две нощи.
Определено е заради това ужасно произшествие.
Повече нищо не мога да измъкна от тях.
И? Тръгнаха си.
Всички? Всички ли си отидоха? Така ли е?
Е, какво да кажеш...
Имах странно чувство и отидох горе да погледна.
А там няма никой, никой... Все едно потънаха вдън земя.
Това може да означава много,
например, че са отишли да се подготвят да ни нападнат.
Но нали момчето е още тук, адютанта ми, Макнамара.
Сигурен съм, че ще дойде ден и той ще стане вожд.
Пак са тук, все едно никъде не са ходили.
Не ме питайте, нямам обяснение.
Тази идея на Хурекики ми се струва просто безумна!
Амигос, машината вече работи. Това, което измислих, е просто гениално!
Твоята стихия е бутилката.
Включваме двигателя на пълна мощност и пускаме макарата на котвата.
Тогава кораба, използвайки собствената си сила,
сам ще се прехвърли през планината.
Е, какво ще кажете сега? Християнският ми мозък също може нещичко!
Какъв християнин си ти?!
Ти си най-добрият пияница от живеещите на земята,
но нещо не достига. - Какво?
Енрико! Енрико Карузо!
Защо правят това?
Не разбирам защо те работят като коне за нас?
Защо?
Защо? Защо?
Защо?
Но защо?
Не знам, на мен също не ми е известно.
Само едно ми е ясно със сигурност, имат си някаква причина.
Нещо са замислили, залагам си главата!
Трябва да изпиеш това сега.
Това е юка. Юка, разредена със слюнка.
Хайде, пий!
О, Господи! Времето минава, а ние стоим на едно място.
Тук нещо не е наред... Мъжете правят барбаско - много силна отрова
Освен това украсиха лицата си в черен цвят,
а много от тях се въоръжиха и се скриха в гората.
Какво означава всичко това?
Доколкото ми е известно, окраската трябва да ги направи невидими.
Обикновено те правят това в навечерието на лов или когато се готвят за война.
Ние, предполагам, трябва да се върнем на кораба и да заредим оръжията си.
Нямаме никакъв шанс срещу тях.
Струва ми се, че замислят нещо.
Страхувам се, че скоро от нас четиримата, ще останат
само сбръчкани глави.
Мисля, че засега сме в безопасност.
Защо решихте така?
Има знак. Ето там...
Виждате ли ръцете на перилата?
Какво се е случило?
Плитчините! Носи ни направо към плитчините! Чоло!
Чоло!
Паул! Чоло!
Трябва да спра кораба!
Спри мотора! Носи ни към Понго!
Първо винтила!
За Бога, корабът ми!
По дяволите! Вече е прекалено късно.
Знаете ли какво каза той?
Каза, че те са отвързали кораба през нощта.
През цялото време са мислили, че корабът се прехвърля през планината,
за да мине през водопада.
Само на божествения ковчег те могат да успокоят злите духове на Понго.
Ясно, но аз трябва да спра кораба!
Преди всичко, ударете една хубава глътка.
Да надвиеш Плитчините на смъртта с кораб -
това е рекорд, който трудно може да бъде минат!
За това трябва да се пие!
Възхитително, господа! Грандиозно! Да вдигнем чаши!
За умилостивяването на злите духове на Понго!
Ще ви разкажа една история.
Когато Северна Америка била почти неизследвана,
един ловец, малък французин, вървял от Монреал на запад.
Той се оказал първият бял човек, видял Ниагарския водопад.
Когато се върнал, той разказал за водопада, толкова огромен,
че дори е невъзможно да се опише с думи.
Никой не му повярвал.
Едни го сметнали за луд, а други за лъжец.
Те го питали: "А как ще докажеш?"
И той им отговорил:
"Моето доказателство е само в това,
че го видях. "
Извинете. Не знам защо ви разказвам това.
И сега какво ще правите? - Не знам.
Питам, защото бих искал да купя кораба от вас.
Моето предприятие в последно време силно се разрасна.
Корабът може да се възстанови за няколко дни.
Уверявам ви, че не искам да си играя с тежкото ви положение.
Току-що прочетох тук, че в Манаус е пристигнала оперна трупа от Европа,
и се канят да дадат представления.
Струва ми се, че не трябва да пропускате това.
Ще покажат опера на онзи модерен немски композитор...
един от тези, модерните...
Фредерико... Роберто... Рикардо... Как му беше името? Рикардо...
Вагнер? - Този, който е написал "Пърсифал".
Да, може и да е той... Такава, знаете, много тевтонска музика.
Операта, която ще покажат, се нарича "Пуритани".
А... Не, тази опера е от италианеца Белини.
Кажете ми...
по повод кораба, вие сериозно ли?
Хей, Чоло, Хурекики, елате тук!
Елате!
Така, Паул сега е новият собственик на "Моли - Аида".
Корабът още две седмици е на наше разположение.
Паул, чуй...
Вземи парите и замини за Манаус.
Купи ми фрак и цигари, най-добрите на света...
И намери театрално кресло... такова, от червен плюш.
Обещах на този мерзавец, който толкова обича Карузо...
А после...
превод и субтитри НИКЧО