http://subsunacs. net
САЙЛЪНТ ХИЛ: ОТКРОВЕНИЕ
Не можеш да ме победиш! Не отивай в Сайлънт Хил!
Скъпа, всичко е наред.
Всичко гореше. - Спокойно. Било е само сън.
Винаги става така, когато се местим.
Това беше различно. - Виж.
Щом се нанесем тук и пооправим това място...
Тук ще имаме дом. И с времето кошмарите ще престанат.
Те ме викаха.
Чуй ме. Не ги слушай. Искам да ми обещаеш нещо.
Каквото и да стане, няма да отиваш там.
Тежка нощ? - Да.
Татко, не искам пак да правя това.
Знам, скъпа.
Забравих лъжиците.
Хедър... Защо избра това име?
Баба ми се казваше така. Може да го смениш, ако не ти харесва.
Не. Хедър звучи добре.
Преди това бях Шарън, Мери, Кати, а сега съм Хедър.
Ти беше Кристофър, а сега се казваш Хари. Имената нямат значение.
Все още съм си аз.
Честит рожден ден.
Татко... Благодаря ти. Но си подранил.
Само малко. Не мога да повярвам че дъщеря ми скоро ще е на 18.
Какво има? - Нищо. Много ми харесва.
Наистина? - Да.
Взех го, понеже го гледаше в мола. - Точно така.
Благодаря ти. Обожавам го.
За нищо, скъпа.
Косата ти е започнала да посивява. - Заради теб.
Твоята връща стария си цвят. - Знам. Ще я оправя.
Смятам че това място ще бъде чудесно за нас двамата.
Какво мислиш?
Хайде де. Ще разопаковаме багажа, ще пребоядисаме, и...
Недей, тате.
Какво има?
Каза същото нещо и в съня ми. Недей.
Трябва да вървя. Не искам да закъснея първия учебен ден.
Помни правилата. Не казвай нищо за предишния град или училище.
Знам. Правила съм го и преди.
Знам. Просто... съм притеснен.
Не се тревожи. Внимавам.
Ще се справя.
Обичам те.
И аз теб, скъпа.
Иска ми се да беше тук, Роуз.
Тежко е, откакто ми върна Шарън.
Кристофър, любими.
Роуз.
Опитвах се да те намеря.
Търсех те толкова дълго. - Любов моя.
Не ми остава много време. Затворена съм тук.
Няма какво да направиш за мен. Пази нея. Тя е най-важната.
Защо не можеш да се върнеш?
Намерих един печат. Част от него липсва.
Само една от нас можеше да премине. Направих избора си.
Дъщеря ни ли беше? - Ще дойдат да я търсят.
Идват, защото се нуждаят от нея.
Не им позволявай да я отведат. Каквото и да се случи,
каквото и да трябва да направиш, обещай ми се че няма да позволиш да я вземат.
Заклевам се. - Връщам ти я.
Вече ти ще се грижиш за нея. - Не си отивай.
Сбогом, любов моя.
Не, Роуз.
Татко. - Шарън.
Господи, Шарън.
Ти си тук. - Татко!
Всичко е наред.
Вече си в безопасност.
Какво се случи? Не помня нищо.
Всичко е наред.
Претърпя катастрофа.
Къде е мама?
Мама те спаси. - Къде е тя?
Отиде си, скъпа.
Съжалявам. Не исках да ви уплаша. - За какво съжалявате?
Добре ли сте? - Да, нищо ми няма.
Не би трябвало да се навъртате около бездомници.
Само исках да видя дали не се нуждае от помощ.
Подобни хора не могат да бъдат спасени.
Срещали ли сме се? - Не, не мисля.
Така ли? Сигурен съм че сме се срещали. Как се казвате?
Трябва да хвана автобуса.
Добре дошли отново. Надявам се да сте прекарали добре Коледната ваканция.
Бих искала да посрещнем няколко нови ученици, които ще са с нас този срок.
Хедър Мейсън. Ще се представиш ли на класа си, Хедър?
Здравейте, казвам се Хедър. Наскоро се преместих в града, и...
Хайде, скъпа. Сподели ни още нещо за себе си.
Всеки си има някаква история. Разкажи ни твоята.
Това да не е трети клас!? Какво искате да знаете?
Да не взимаш дрехите си от някоя благотворителна организация?
Добре, знаете ли какво? Нека ви изясня нещо.
Това е петото училище в което се местя, откакто бях на 11.
Аз и баща ми непрекъснато се местим, така че правя това постоянно.
Не се опитвайте да помните името ми, защото аз няма да запомня вашите.
Не говорете с мен, няма да станем приятели.
Няма да ви търся във "Фейсбук" или "Туитър", нито ще чета блоговете ви.
И независимо какво си мислите, казвате или правите, вече съм го виждала.
Просто предполагам, но не мисля че хората тук са по-различни.
А когато някой научи нещо интересно за мен, вече ще съм другаде.
Какво мислите за това? - Много впечатляващо.
А сега другото попълнение в класа - Винсънт Купър.
Вие майтапите ли се? Не мога да добавя нищо към това!
По дяволите.
Изгорете вещицата, изгорете вещицата, изгорете вещицата...
Не, моля ви. Оставете ме на мира.
Добре ли си? - Какво?
Добре ли си?
Какво правиш извън час?
Знаеш ли какво, изгубих се.
Не мога да намеря кабинета по математика. Знаеш ли къде е?
Не, аз също се изгубих.
Искаш ли да отидем на кафе? - Не, имаме час.
Имам предвид по-късно.
Не. - Защо? И двамата сме новопостъпили.
Не познаваме никой друг.
Онова което казах пред класа си имаше причина.
Не искам да се познавам с никой тук.
Здравей, скъпа. Как мина деня?
Мисля че някой ме следва. Какво да правя?
Добре, не се прибирай все още. Ще се срещнем на друго място.
В централния мол. Така ще сме сигурни.
Добре, ще те чакам в "Хепи Бъргър".
Ще дойда възможно най-бързо.
Мислиш ли че някой знае?
Не.
Никой друг не знае за това. Ще се видим скоро.
Обичам те, татко. - И аз теб.
Честит рожден ден, Алеса.
Шарън.
Моля ви, г-не.
Шарън, почакай.
Татко, татко...
Шарън, чакай.
Не ме доближавай.
Всичко е наред. - Не е.
Кой си ти?
Казвам се Дъглас Картланд. Частен детектив.
Какво искаш от мен? - Плащат ми да откривам хора.
Един човек искаше да те открие, Шарън.
Не се казвам така! - Името ти е Шарън ДаСилва.
Или поне си мислиш че се казваш така.
Намерих ви в Портланд. Ти и Хари се измъкнахте от полицията, но ви открих.
Онова което направи баща ми, бе акт на самозащита.
Не ме интересува кой е убил. Опитвам се да ти помогна.
Стой настрана! Защо?
Защото тогава не знаех за кого работя, но вече знам.
Наричат се Ордена на Валтиел. И искат теб.
Лъжеш. - Не разбираш.
Знаят къде се намираш. Аз им казах.
Те идват. Трябва да се измъкнеш.
Не се тревожи. Ще го направя.
Не се доближавай! - Всичко което баща ти е казал е лъжа!
Майната ти. Каза ми че...
Знаеш ли защо нямаш спомени от детството си?
Претърпях катастрофа. Тогава майка ми умря.
Загубих паметта си. - Никога не е имало катастрофа.
Била си затворена в място на име Сайлънт Хил.
Но майка ти те спаси. Измъкна те от там. Но те те искат обратно.
Питай баща си. Той знае, че...
Кажи ми коя съм!
Моля те, кажи ми.
Отиде си.
Ще ти помогна. Хайде.
...ти също. Раздвижете се. По-бързо.
Г- це, не може да стоите тук. Моля ви, отидете зад лентата.
Хайде момчета, трябвате ми. Всички да останат зад лентата.
Само секунда.
В джоба му има портфейл.
Сър, моля ви, стойте назад.
Дъглас Картланд, някакъв детектив от извън града.
Какво носиш, Гейбъл? - Момчетата намериха това яке долу.
По него има кръв.
Дай го за изследване. Да разберем чия кръв е това.
Хедър Мейсън. Шарън ДаСилва.
Това момиче ли? - Може би е тя.
Да я намерим и да я разпитаме. Вижте какво имаме за този Картланд.
Сложете лентите и вижте какво ще се случи тази вечер.
Винсънт.
Намериха труп. Видя ли го? - Да...
Какво има?
Не мога да ти кажа. - Всичко е наред. Можеш да ми кажеш.
Не мога. В момента нямам представа какво се случва в главата ми.
Аз съм. Оставете съобщение...
Татко, моля те, обади ми се когато получиш това съобщение.
Студено е. Къде е якето ти?
Ела тук.
Мерси.
Какво има?
Виждаш ли ги?
Онзи който бяга? - Не...
Няма значение.
Още едно доказателство че полудявам.
Е, къде е къщата ти?
На няколко пресечки от тук. - Имам предвид преди това.
Откъде идваш? - Отникъде...
Пътувам често с баща си.
Мислиш ли че има разлика между сънищата и реалността?
Какво стана с мълчаливата?
Без любими групи, Фейсбук и така нататък...
Зарежи Фейсбук, става ли?
Никога не мисля за това.
Всички мислят само за това. - Не и аз.
И без това живота ми е достатъчно усложнен.
Трябва да говориш с дядо ми. Само това му е в главата.
Подлуди го. - Подлудява и мен.
Не, имам предвид наистина луд. Тотална откачалка.
Някъде в родния ми град, стария Леонърд сега гние в лудницата.
Той ще ти каже че сънищата не съществуват.
Има само безкрайна реалност, трупаща се една върху друга.
Някои изглеждат като чудовища, други са просто нормални хора.
И са го затворили само за това? - Майка ми го изпрати там.
Господи. - Да, майка ми е малко плашеща.
Няма разлика между фантазията и реалността.
Не мисля че харесвам моята реалност.
Мислиш ли че на някой му харесва?
Поне аз съм си аз. Или така мисля. А ти?
Истински съм. А ти си просто истински красива.
Що за пошла реплика за сваляне. Работила ли е изобщо?
Никога преди не съм я пробвал.
Не се ли получи добре? - Същинска катастрофа.
Забавна си, Хедър.
Много откачена, но не знам...
Мисля че отвътре си шантаво забавна.
Шантаво забавна.
Би било добре.
Е, това е улицата на която живея.
Благодаря ти че ме изпрати. - Бих искал да го направя пак.
Винсънт, много си мил, но... не мисля че би искал да ме опознаеш.
Искам. - Не, не искаш.
По-късно ще ти се обадя. - Не съм ти дала номера си.
Ще се видим по-късно.
Татко?
Ела в Сайлънт Хил.
Татко!
Хедър, Винсънт е. Чух те да викаш. Наред ли е всичко?
Нуждая се от помощта ти. Виж.
Това кръв ли е?
Ще се обадиш ли на полицията? - Не мога.
Защо? - Просто не мога. Ясно ли е?
Знаеш ли къде е Сайлънт Хил?
Не, само съм го сънувала.
Баща ми ме предупреди никога да не ходя там.
Но познавам този символ.
Това е.
Пазил е всичко тук.
Това майка ти ли е? - Осиновителката ми, Роуз.
Била си осиновена? - Да.
Така и не разбрах кои са истинските ми родители.
Ти ли написа всичко това? - Да.
Знаеш ли какво е това? - Не.
Изглежда че има втора страна, която пасва вътре.
Пистолет? За какво ти е?
Г- це Мейсън? Полицията е! - Помислих че не им се обади.
Не съм! - Тогава защо са тук?
Какво става, Хедър? - Трябва да вървя.
Ако ме заловят, никога няма да намеря баща си.
Да те заловят. Защо? Какво си направила?
Нищо. Нищо не съм направила, кълна се.
Помогни ми. - Какво искаш да направя?
Можеш ли да караш? - Какво?
Не мога да карам. Ти можеш ли?
Сантини. Ела тук.
Търсиш вероятната причина? Ето я.
Какво по дяволите се е случило тук!?
Прилича ли ти на организирана работа?
Не мисля така. Но никога преди не съм виждал нещо такова.
Обади се на следствието и ги доведи тук.
Ами момичето? - Заподозряна е.
За Шарън.
Скъпа Шарън, ако четеш това, значи нещо се е случило с мен.
Вече си сама.
Не се опитвай да ме търсиш, а каквото и да става, не отивай в Сайлънт Хил.
Обещах на майка ти че ще те пазя, но се провалих.
Мислиш си че бягаме от полицията заради човека, който убих в Портланд.
Не можеш да я пазиш вечно!
Но истината е, че той не беше случаен крадец.
Беше изпратен да те отведе обратно в Сайлънт Хил, при членовете на Ордена.
Тези хора те искат, нуждаят се от теб.
Не знам защо, но ще направят всичко по силите си да те върнат.
Трябва да устоиш. Исках да те държа в безопасност.
Никога не съм искал да те лъжа, но се наложи.
Ще откриеш цялата истина в записките ми.
Всичко, което успях да открия.
Надявам се че когато ги прочетеш, ще разбереш коя си всъщност.
Моля те да ми простиш, че не ти казах истината.
Направих го за да те предпазя.
Обичам те, Шарън.
Добре ли си?
Искаш ли да спрем?
Не.
Какво пише вътре? - Много неща.
Знам че го е писал той, но това е пълна лудост.
Пише, че в началото Сайлънт Хил е бил затворническа колония,
построена върху земя, взета от древните индианци.
Наричали са го Мястото на тихите души.
Никога не строй върху древно индианско гробище.
Мислех че всички го знаят.
Пише, че заселници с името Ордена на Валтиел,
тайно управлявали града пред последните 100 години,
са чакали да бъде родено дете, което да бъде приемник на техния бог.
който да възкръсне и да изгради света наново.
Звучи като някой откачен култ, очакващ Деня на Страшния Съд.
Да, така звучи.
Тук има някаква вестникарска статия.
Пожара в мините излезе от контрол.
Пожара все още бушува под земята, и всички е трябвало да напуснат.
Баща ми обаче не вярва в това.
Говори се че града бил прокълнат от дете демон. Името й било Алеса.
Орденът се опитал да я пречисти с огън, но не успял.
Отмъщението на Алеса призовало света на мрака, пълен с ужасяващи създания.
Това например. Пише че то е нейният пазител. Палач.
Трябва да спрем. - Не, искам да продължим.
Изморен съм. Нуждая се от почивка. Ти също.
Мислиш ли че ще ни открият? - Някой ще успее, евентуално.
Смяташ ли че сме още далеч? - Не, мисля че сме много близо.
И не мисля че трябва да отиваш. - Какво?
Смятам че баща ти беше прав. Не трябва да отиваш в Сайлънт Хил.
Но трябва да го намеря. - Прочете записките му. Иска да бягаш.
Винсънт... - Чуй ме. Орденът те иска.
Мисля че точно затова са отвлекли Хари. За да те накарат да се върнеш.
Не разбираш ли че нямам друг избор?
Разбирам. Просто...
Не искам да ти се случи нищо.
Не спиш ли?
Не.
Не можем да продължим напред.
Вече говорихме за това. Трябва да го направя.
Защо не ми вярваш?
Не разбираш. Става въпрос за баща ми.
Разбирам. - Не. Как би могъл?
Защото аз съм част от Орденът.
Какво? - Родих се и израстнах в Сайлънт Хил.
Бях избран да дойда в този свят за да те накарам да се върнеш.
Не, това не е възможно.
В тетрадката пишеше че Орденът стои единствено в Сайлънт Хил.
Възможно е някои да избягат за известно време, но е необходимо...
Трябват жертвоприношения, и...
...страдание.
Беше избран!
Как можа да ми причиниш това? - Цял живот не правих нищо.
Говореше се само че Алеса е най-голямото зло на света.
Тя ни заточи, тя доведе мрака, а ти... ти си част от това зло.
Но аз знам че това не е така.
След като те видях, след като прекарах това време с теб, знам че не си зла.
Ако си част от Алеса, ти си нейната невинна част.
През цялото време си ме лъгал!
Трябваше. Те ни наблодаваха чрез душите си в този свят, видя ги.
Ти отне баща ми. - Повярвай ми, нямам нищо общо с това.
Защо, защо просто не взе мен?
Защото трябва да се върнеш по собствена воля. Знаеха че ще го последваш.
Защо съм толкова важна?
Защото Орденът не може да бъде свободен, докато Алеса не изчезне.
Силата й държи всички, и не може да се унищожи, докато не стане едно цяло.
Чрез теб това ще стане. - Ами баща ми?
Жив ли е? - Да. Но не задълго.
Майка ми, Клаудия, няма да го остави жив когато получи което иска.
Къде е? - В светилището под града.
Чакай. Хедър, спри. - Няма.
Ще ти трябва това.
Трябва да намериш втората половина за да успееш да спасиш баща си.
Намира се в дядо ми.
Онзи, който е в лудницата? - Да.
Леонърд Уолф.
Опасно е. Нека ти помогна. - Не. Махни се от мен.
Какво стана? - Мракът пристига.
Какво става?
Ти направи това. - Не, не съм аз.
Как е възможно да съм аз?
Защото си част от Алеса.
Близо сме, мракът в теб започва да пробива.
Винсънт, какво става? - Не знам.
Винсънт!
Предател.
Изгорете вещицата!
Не трябва да си тук.
Те ще те използват. Всички ще страдаме.
Знам коя си.
Ти си майка й.
Майката на Алеса.
Как можа да им позволиш да я изгорят?
Не, обичах я.
Всичко е наред, скъпа.
Бях измамена.
Никога не съм искала това да се случи с нея.
Къде ме водите? Мамо!
Но Алеса беше специална.
Тя беше единствената, която можеше да оцелее през огъня.
Затова беше избрана.
Но това доведе единствено до нашето проклятие.
Получили сте това, което заслужавате.
Да, и аз станах майката на демона.
Но ти си дъщерята.
За какво говориш?
Алеса не умря в огъня, но страдаше толкова много.
Болката беше засилвана от яростта.
А чрез яростта, силата й нарастна...
...отвъд всякаква представа.
Алеса знаеше, че има част от нея, която може да не изпитва болка.
Затова взе невинната част от душата си, и я сложи в новородено сираче.
В теб.
Беше тайно отведена от тук,
за да бъдеш отгледана от грижовни, но нищо неподозиращи родители.
Ти си единствената част от Алеса, която може да изпитва любов.
Ти си баланса на омразата й.
Но не трябваше да се връщаш тук,
защото сега даде на Ордена онова, което нямаше как да имат.
Начин по който Алеса да бъде унищожена.
А ти... - Къде е баща ми?
Няма начин да го спасиш, без сама да се обречеш на гибел.
Не ме интересува. Кажи ми каквото знаеш.
Знам че мракът пристига.
По-безопасно е да си на закрито. Бягай.
Бягай!
Какво? - Помогни ми!
Тук съм, ще ти помогна!
Какво се случи? - Мракът идва.
Какво идва?
Хайде, бягай!
Откъде дойдохе? - Взехме грешен завой.
Изгубихме се в мъглата.
Натам, хайде.
Оттук.
Собственият ми син. - Майко, моля те.
Предаде ни.
Тя не е зла.
Умът ти е покварен от мракът в нея.
Беше прекалено млад за тази задача.
Разбирам.
Вие създадохте Алеса. Мракът е вашето зло, хвърлено върху вас.
Тя е невинна. - Невинна?
Ти си луд!
Точно като дядо си.
Нека страда. - Господ да го съди.
Не!
Успя.
Въпреки лудостта си, я доведе обратно при нас.
Ще успея да постигна онова, което сестра ми Кристабела не успя.
Пред нас е Спасението.
А увреденият ум може да бъде поправен.
Не. Майко, моля те, недей.
Отведете го в лудницата. Излекувайте го.
Леонард.
Мислиш ли че някой знае?
Не, никой.
Леонард Уолф. Добре.
Стая S12.
S12.
Леонард.
Здравей, дете мое.
Моля те, ела по-близо, за да мога да те докосна.
Не мисля така.
Клаудия ли те изпрати?
Не. Тя те е пратила тук.
Собствената ми дъщеря казва че съм покварен от мрака.
Казва че съм чудовище.
Та тя е много по-зле от мен!
Тя също е покварена от същия този мрак!
Търся баща си. - Да не се е изгубил?
Той е в Сайлънт Хил.
Има много Сайлънт Хилове. Сигурна ли си че е този?
Винсънт каза че знаеш... - Винсънт! Този малък предател!
Собствената ми плът и кръв се обърна срещу мен!
Слушай. Може би ще чуеш воплите от мъките му.
Тук ли е?
Къде другаде би отишъл да "поправи ума си"?
Като твоя?
Аз съм просто... проект в развитие.
Имам половината от това.
Ще ми помогне ли? - Моля те, дете, сляп съм.
Не мога да видя какво държиш.
Сложи го в ръката ми, а аз ще се опитам да ти помогна.
Не се страхувай. Хайде.
Знаеш какво е. - Аз бях господаря на Ордена.
Как бих могъл да не позная печатът на Метатрон?
Беше откраднат от мен и използван от нея за да избяга с детето.
Без него, не бихме могли да призовем бог.
Той е ключ. Какво отключва?
Истинският облик на нещата.
Трябва да намеря другата половина.
Но ти вече я откри.
Другата половина е в мен.
Какво правиш? Не!
Сега виждам твоя истински облик.
Ти си демон! Трябва да бъдеш унищожена!
Не и днес.
Двете половини стават едно цяло. Завършен е.
Алеса.
Усещаш ли ме?
Знаеш защо съм тук, нали?
Знаеш защо имам печатът на Метатрон.
Някой да ми помогне!
Назад! Назад!
Ти също!
Махайте се!
Как мога да открия баща си?
Хедър, помогни ми. - Кажи ми къде е.
В светилището. Под увеселителния парк.
Мога да ти помогна.
Добре.
Побързай! - Бързам!
Ръката ми е заседнала!
Трябва ни нож!
Как можеш да живееш така? В този мрак?
С тези същества?
Това е всичко което познавам.
Моята реалност.
Мракът трябваше да е изчезнал. - Защо все още е тук?
Близо сме до Алеса. Двете части се съединяват, и светът се променя.
Какво ще се случи? - Зависи от теб.
Увеселителния парк "Лейксайд" е натам.
До него е и входа за светилището.
Мислиш ли че можеш да го спасиш?
Трябва да опитам. Баща ми даде живота си за да ме пази.
Тогава мисля че би искал да напуснеш.
Няма как да знаеш.
Ако наистина те обича, не би искал да бъдеш в опасност.
А ако ти беше обичал някого, нямаше да се предаваш.
Не, почакай.
Залегни.
Виж.
Това войници ли са? - Не точно. Наричаме ги Братята.
Най-отдадените слуги на Ордена.
Виждаш ли маските? Така не вдишват въздуха на мрака, който ги покварява.
Надявам се да го откриеш.
Надявам се да живеете свободни и щастливи, както аз не съм могъл.
За какво говориш?
Винсънт, недей!
Алеса?
Дъще.
Сестро.
Самата аз. - Не.
Дадох ти живот, за да можеш да изживееш мечтите ми.
Ти си онази част от мен, която можеше да не изпитва болка,
да живее щастливо и да обича.
Нищо ли не изпитваш? - Нищо, освен омраза.
Те казват, че си демон.
Прави са. - Ти създаде този кошмар.
В Сайлънт Хил, всеки има собствен кошмар.
И аз съм в него. - Трябва да спася баща си.
Той не е мой баща, нито твой.
А трябва да има жертвоприношения.
Върви в ада! - Не виждаш ли?
Вече сме тук.
И ти не си добре дошла.
Мислиш ли, че няма да те унищожа?
Как би могла? Аз съм теб.
Време е да взема обратно онова, което ти дадох.
Отново сме едно цяло.
Татко!
Шарън!
Не я наранявай!
Какво искаш от мен?
Огледай се.
Това беше нашето светилище. Последното убежище от мрака.
А сега, дори то рухна пред нейното зло.
Славим бога че ти най-накрая пристигна тук.
Ти ни избави.
Нищо не съм направила за вас.
Направи всичко.
Победи Алеса, съедини печата.
Ти си Спасителят.
Ако съм направила толкова много,
тогава освободете баща ми.
Не можем. Неговата кръв ще засити новородения бог.
А твоето тяло ще бъде утробата.
Защо?
Защо аз? - Това е съдбата ти.
Преди много години, ти бе избрана да бъдеш носителят.
Бог може да бъде роден единствено от твоята плът.
И тогава ние ще бъдем освободени от този затвор,
за да изчистим света от неговите грехове.
Единственото, което ни трябва...
...е твоето тяло.
Не!
Махни се от нея!
В теб е печата на Метатрон. С него, мога да призова Бог.
Дай ми го!
Вземи го. Искам да видя истината за теб.
Татко! - Шарън!
Пепелта...
Изчезна.
Благодарение на теб. - Не, не заради мен.
Вече нещата ще бъдат различни. Силата на Ордена е унищожена.
Кошмарът на Алеса приключи.
Отиде си. - Ще дойде друг.
Това е място на изгубени души.
Какво има?
Не мога да си тръгна. - Но защо?
Ще остана тук. - Вече сме свободни. В безопасност сме.
За първи път. - Ще открия майка ти.
Ти спаси живота ми. Никога не бих могъл да ти се отблагодаря.
Роуз все още е затворена някъде тук.
Ще я открия. - Нека ти помогна.
Не. Обещах й че когато вече си в безопасност, ще се върна за нея.
Това е моя задача. Ти направи каквото трябваше.
Сега, искам най-накрая да бъдеш свободна.
Разбираш ли защо трябва да го направя?
Ти си всичко което бих могъл да искам.
Обичам те, скъпа.
И аз теб, татко.
Винсънт, наглеждай момичето ми, разбра ли?
Не мисля че тя се нуждае от мен.
Хайде.
Влизайте.
Внимателно.
Благодаря. - За нищо.
Имате късмет че минавах от тук.
Не съм минавал по този път от много време.
Казвам се Травис Грейди. - Винсънт.
Шарън. - Приятно ми е.
Накъде отивате, влюбени птички?
Колкото може по-надалеч.
Амин. - Разбрано.
Превод и субтитри: Brain