U-864
Ubåden ud for Norges kyst stammer fra anden verdenskrig.
Hold lige en pause. Nu er vi fremme.
Hallo? Det bliver 11,90.
- Det er fjorten dage siden, vi sås. - Godt, det ikke var en måned.
Så svar dog, Kari.
- Kati her. Hvad er det? - Jeg har en tur til dig.
- Nej, jeg holder fyraften nu. - Kundens ordre. Schlossstrasse 4.
Jeg har ingen kunder på Schlossstrasse.
Det er en Elizabeth Lenz.
- Kati? Er du der stadig? - Jeg er på vej.
Hallo!
- Er du træt af livet? - Kører du altid så elendigt?
- Hej, Elizabeth. - Hej, Kati.
Jeg bliver køresyg af at sidde på forsædet.
- Så kør dog! - Hvor skal vi hen?
- Oslo. - Osloer Strasse?
Siger jeg "Oslo", mener jeg "Oslo". Jeg vil til Norges hovedstad.
Til Norge? Det har du ikke råd til.
Her bør være nok. Hvad er problemet?
- Må jeg ikke tage skiftetøj med? - Nej.
TYSK UBÅD FUNDET UD FOR NORGES KYST
KIEL, DECEMBER 1944
En tysk ubåd ligger ud for den tyske kyst.
Kom!
TYSKERE, STOP KRIGEN!
Filmen begynder om ti minutter.
Om to timer skal I sidde på jeres pladser igen.
- Hvem er med i filmen? - Hans Albers og Birgitte Horney!
- Hvad kunne I bedst lide? - Da han flyver i ballon på månen.
Godt. Gå nu!
Det med ballonen er virkelig min yndlingsscene. Og månekvinden...
Ti stille! Det her er alvor!
Det ved jeg godt.
Vi fortsætter!
Kom. Det er vi nødt til!
Stop! Hænderne op!
- Før dem bort. - Gå i dækning!
Stands!
Fortsæt!
Kom nu! Rejs dig!
- Vi må væk. De kommer tilbage. - Min veninde...
De kan ikke hjælpe hende. Kom så!
- Hallo! Hvad er der galt med dig? - Lad mig være!
- Det er vel tilladt at tage en lur? - Du så ud, som om du ville takke af.
Jeg har det fint. Kør nu bare!
- Ved du, hvorfor jeg kører taxi? - Fordi du er 32 år...
-...ikke har en uddannelse og er flad. - Nej.
Jeg har ingen chef og undgår dumme kommentarer.
Enten opfører du dig pænt, ellers også sætter jeg dig af.
Så kan du prøve at finde en anden taxi.
- Rul strømpen ned. - Er De læge?
Kirurg.
Hvorfor er De ikke ved fronten?
Jeg er specialist i brandskader og opererer officerer med brandsår.
De må lære ikke at falde, når De gør den slags.
Hvem er De? Var det Dem, der skød?
Hvilken gruppe arbejder De for?
De må have gode kontakter.
Hvis jeg arbejdede for nazisterne, ville De sidde i Gestapos kælder nu.
Og De ville helt sikken ikke få cognac.
Skål for den endelige sejr.
- For fred. - Fred...
- Har du besøg? - En patient.
Kan vi tale om oberst Grading?
Undskyld mig.
- Han overlever ikke natten. - Hvor meget morfin får han?
Tyve milligram hver tolvte time.
- Går De allerede? - Det er jeg nødt til. Tak for hjælpen.
- Jeg følger Dem hjem. - Jeg vil helst gå alene. Godnat.
- Køn. Hun er lige noget for dig. - Hun er måske noget for os.
Hvad sker der? Hvor er vi?
Undskyld, men han drejede ind foran mig.
Vi er i Kiel.
Vil du ikke genoverveje det? Du kan sejle over og tage en anden taxi.
Ja, det kan jeg, men det vil jeg ikke.
Alle taxichauffører ville elske at få den tur. Hvorfor valgte du mig?
Hvordan går det med din mor?
Fint. Hun har giftet sig for tredje gang og bor i Köln.
Interesserer du dig nu for din datter? Hvornår så du hende sidst?
- Hvornår så du hende sidst? - Vores familie er ikke god til nærhed.
- Sikke en grim by! - Kiel var krigshavn.
De jævnede byen med jorden.
Er du syg? Er det noget uhelbredeligt?
Det kaldes høj alder, og det rammer også dig.
Du har vel ikke tænkt dig at dø deroppe i Norge?
En sidste rejse?
Gør dig ingen falske forhåbninger. Du kører mig hjem.
De skød hende!
- Uden tøven... - Vær glad.
Hun ville have stukket os og var blevet skudt alligevel.
Gertrud er... Sådan var hun ikke.
- Hun ville ikke have sladret. - De får alle til at tale.
Det er længe siden, de tog fanger. Det var det bedste for hende.
- Jeg skal gå et øjeblik. - Udmærket, men var forsigtig.
Har De kartofler?
- Nej, kun en skinke. - Nej tak.
Jeg vil gerne have kartofler eller mælk i bytte for en flaske cognac.
Meget fristende.
Men jeg vil have et smykke. Noget specielt.
Beklager.
Ærgerligt.
Kan De skaffe kartofler?
Nej, desværre ikke. Måske en anden gang.
Dumt at gå på det sorte marked. Det vrimler med agenter.
Tror De ikke, de leder efter Dem? Jeg kan ikke redde Dem hver gang.
- Hvorfor forfølger De mig? - Jeg troede ikke, at De ville stjæle.
Det var rapseri, ikke tyveri. Jeg må tilbage til mit arbejde.
- Hr. kaptajn. - Godmorgen, Hans.
- Nå, hvordan var det? - Det var dejligt.
Det her begynder at blive trættende, doktor Elbing.
- De ved, hvad jeg hedder. - Jeg har forhørt mig.
Smigrende. Vil De afsløre, hvad De hedder?
- Ellen Ludwig. Cognacen... - Behold den.
Men jeg ved, hvordan De kan betale for den.
De misforstod mig. De skal arbejde for os.
Hvem er l?
Er De seriøst engageret i modstandsbevægelsen?
Tror De, jeg sætter livet på spil for sjov?
Hvis jeg viser, hvordan man skyder en ledende nazist, gør De det så?
Jeg er ikke morder. Jeg vil standse myrderierne.
Skulle nazisterne nedlægge deres våben, fordi I klistrer flyveblade op?
- De gør grin med mig. - Ser jeg ud, som om jeg laver sjov?
Vi må hellere finde et sted at bo, og jeg betaler ikke.
Den næste færge går i morgen, og jeg vil ikke sove i taxien.
Tak for den hyggelige sludder.
Ved du, hvad der er underligt? At det var en forfærdelig tid...
-...indså man først senere. - Historie interesserer mig ikke.
De ting, din mor har fortalt om mig, kan ikke have været positive.
Hun behøvede ikke fortælle noget. Jeg kunne se, du ikke var der for os.
Ved du, hvad hun kalder dig?
Snedronningen. Du har en isklump, hvor hjertet skulle være.
Jaså?
Hej!
Jeg har stadig ingen kartofler. Jeg overvejede at tage nogle med.
- Men det kan jeg ikke. - Ærgerligt.
- Den er fin. - Jeg kan undvære den.
- Har De mistet troen? - Hvad kan De tilbyde til gengæld?
Den er for stor til min kæreste, og alle juvelererne er væk.
- Den er fin, men kan ikke spises. - Tillader De?
Jeg har grovere hænder end Deres veninde.
Der er bønder i min slægt. På min mors side.
De har fantastiske hænder, og ringen klæder Dem.
Held og lykke!
Og held og lykke til Dem!
Jeg ved ikke, hvad De vil mig, men hold op med at forfølge mig!
- Hvor kender De den mand fra? - Hvilken mand?
- Ham, De lige har talt med. - Jeg har aldrig mødt ham før.
Nej, jeg traf ham her i går, men det var en tilfældighed.
Har De tænkt over mit spørgsmål?
Jeg ville skyde.
Hvis det kunne medvirke til at standse krigen!
Den britiske efterretningstjeneste smuglede mig ind i 1941.
Som officerernes læge får jeg oplysninger.
De fortæller mig gerne om deres bekymringer.
Og deres militærstrategier.
Det er min hemmelighed. Røber De den til nogen, må vi dræbe Dem.
Værsgo.
Ægte smør! Det er et år siden, jeg har set det.
- Hvorfor taler De så godt tysk? - Min mor var tysk. Jødinde.
Hun døde for to år siden. Officielt af tuberkulose.
Jeg tror, det var af sorg over det, der sker.
Jeg var naiv i lang tid. Min far var skrædder.
Han arbejdede på en jødisk fabrik. En dag, i november -38...
Jeg ville hente ham på hans arbejde, og så kom de, tolv mænd.
Far ville standse deres ødelæggelse af en maskine, men de slog ham.
Han rejste sig aldrig igen. En uge senere døde han på hospitalet.
Mor overlevede ham kun med to måneder.
Jeg skal gå.
Fru Lenz. Deres nøgler.
Værelset ligger på femte etage, og elevatoren er derovre.
- Hvor er mit værelse? - Der var kun ét ledigt værelse.
- Det kan du ikke mene. - Det er en suite, frøken.
Der er vel plads til os begge to?
- Hvad skal du? - Jeg ved, hvad jeg ikke skal:
Jeg skal ikke høre om de gode, gamle dage. Jeg er ikke din plejer.
Der skete heller ikke noget godt i "de gode, gamle dage".
Vi ønsker, at du skal udspionere en, men du må være forsigtig.
- Hvem? - En ambitiøs, ung mand.
Han kommer fra små kår og er blevet værftsingeniør.
- Hvad vil I ham? -"vi". Du er en af os nu.
Undskyld, jeg blev distraheret. Hvad vil vi ham?
Han er officer på en ubåd.
Foruden besætningen på 70 mand er der fem gæster om bord.
Tyske og japanske ingeniører.
- Hvad betyder det? - Vi vil vide, hvad ubådens mission er.
Og hvad skal jeg gøre?
Lære ham at kende og pumpe ham for oplysninger.
Hvordan gør jeg det? Jeg kan ikke ringe på hos ham.
Det løser jeg.
- Hvorfor fortalte du om dig selv? - Du smuglyttede!
- Og hvis hun stikker dig? - Ingen resultater uden risiko.
- Du har forelsket dig i pigen. - Nej, det var rent forretningsmæssigt.
Japanske og tyske ingeniører. Du ved, hvad det betyder.
Vi må standse den ubåd for enhver pris!
- Hvor har du det stof fra? - Gardiner.
- Jeg gav en flaske cognac for dem. - Den burde du have drukket.
Det lønner sig ikke at pynte sig for en mand. Det har det aldrig gjort.
Pas på. Røb intet om vores arbejde. Du bringer os alle i fare.
Nej, selvfølgelig ikke.
Hvorfor er det vigtigt? Hvorfor er japanerne et problem?
Hvis japanerne bliver stærkere, må USA hente tropper fra Europa.
Så kan krigen fortsætte i en evighed.
Det må bare ikke ske.
- Nå? - En drøm.
Tror du, han vil kunne lide mig?
Bliver du forelsket i ham, dræberjeg dig. Eller ham.
Eller jer begge to.
Godaften. Elbing.
- Dem kenderjeg ikke. - Jeg er en ven af Deres søn.
- Det er Ellen Ludwig. - Godaften
- Mig en fornøjelse. Jeg henter ham. - Nej, jeg kan allerede se ham.
Vi ses senere.
Meget besynderligt.
God save the king.
Hvem af dem er det?
Ham der kommer ind nu. Løjtnant Hans Mertens.
- Kender du ham alligevel? - Nej, vi mødtes på det sorte marked.
- Et underligt sammentræf. - Ikke helt.
Da vi mødtes ved det sorte marked, var det ham, jeg skyggede, ikke dig.
Jeg håbede at se noget, vi kunne bruge som afpresning.
- Er jeg et bedre afpresningsmiddel? - Det smukkeste.
- Hvem er det? - Hvem?
Kvinden i den smukke kjole. Hun ligner en guldsmed.
Som for resten er et rovdyr. Vidste du det? Den myrder insekter.
Må jeg bede om jeres opmærksomhed?
Kære gæster.
Velkommen til vores lille fest. Jeg ved, at tiderne ikke er muntre-
-men det er en glædelig anledning. Det er blevet holdt hemmeligt-
-men nogle af jer har sikken hørt rygterne.
Jeg tror det knap nok selv. Min datter er om sider kommet til fornuft-
-og har forlovet sig, oven i købet med en ung mand, jeg sætter stor pris på.
Jeg spår ham en strålende fremtid. Kaptajnløjtnant Hans Mertens.
Jeg hæver mit glas for det unge par.
- Må jeg have lov? - Selvfølgelig.
Du vidste det!
Kan du klare det alligevel?
Tag det roligt, venner. Vi går ned i kælderen. Der er plads til alle.
Bare rolig, frøken Kastorp. Briterne bomber kun byen og havnen.
- Hvor ved De det fra? - Jeg er engelsk spion.
Dejligt at møde Dem igen.
Dejligt og underligt.
Ja.
Deres halskæde var forlovelsesgaven.
Gifter De Dem med hende for penge, eller fordi De elsker hende?
- Har De ret til at spørge om det? - Jeg bærer jo hendes ring.
Jeg har kendt Alice, siden vi var børn. Vi har altid været et par.
Jeg ønsker, Alice skal være lykkelig. Det er vel kærlighed?
Og hvad med ham? Vil De giftes med ham?
- Han er en ret imponerende mand. - Han laver forsøg for at høste hud.
Jeg tror, at vi kan gå op igen.
Briterne har forhåbentlig ikke tømt buffeten.
De må gerne få den tilbage.
Nej, den tilhører Dem.
Hans Mertens er for ærlig.
Det her handler hverken om ham eller dig.
Har jeg taget fejl af dig? Ellen?
Vent lidt, frøken.
Hvor skal De hen i den fart?
- Jeg skal ind til hr. Menens. - Har De en aftale med løjtnanten?
- Nej. - Så kan jeg ikke lukke Dem ind.
Det skulle være en overraskelse.
- At det den slags stadig findes... - En forlovelsesgave. De ved nok?
Ja, jeg ved, at løjtnanten er kronprinsen her.
- Må jeg så komme ind? - Vent. Så fortæller jeg, at De kommer.
Tænk at være forlovet igen...
- En ung dame vil tale med Dem. - En ung dame?
Hun må vente på mit kontor.
Tag plads. Løjtnant Menens sidderi møde.
- Er det Dem? - Hej.
- Frøken Ludwig? - Jeg har noget til Dem.
Lige et øjeblik.
Nu er jeg lutter øre.
En forlovelsesgave til Dem og Alice.
Det er fantastisk!
De har skåret Dem.
- Vil De vise mig værftet? - Det er desværre hemmeligt område.
Hvor ærgerligt.
Men jeg kan vise Dem noget andet.
- Har De bygget den? - Da jeg var 12 år.
Jeg skabte en hel verden, forestillede mig, at der var fredfyldt i havet.
Hvorfor begyndte De så at tegne krigsubåde?
Der findes ingen civile ubåde. Kun hos Jules Verne.
Men De har ret. Det var ikke det, jeg havde forestillet mig.
- Og alligevel tager De ud igen? - Jeg kan ikke svigte kammeraterne.
Hvor ædelt.
Eller hvor fejt?
De ved ingenting.
Det er ikke eksplosionen, når torpedoen rammer skibet.
Det er stilheden bagefter. Man ved, at man snart hører det:
Først helt svagt, som småfugle.
Men lyden bliver højere, og man prøver at undgå at forstå det.
Det er mennesker, der råber på hjælp.
Vi kan ikke se hinanden i øjnene.
Så tror jeg, vi ville blive vanvittige.
Jeg vil gerne være sammen med dem.
- Er din gæst allerede gået? - Ja.
- Havde du noget imod det? - Ville du chokere mig?
Så let mister jeg ikke fatningen. Dit kærlighedsliv bekymrer mig bare.
For mig er det som en kanins kærlighedsliv. Ind, ud og farvel.
Jeg har ondt af dig. For os var det helt anderledes.
Og bare så du ved det: Vi var ikke snerpede.
Vores færge går om tre kvarter, så vi må skynde os.
Han siger ingenting.
I hvert fald ikke om lasten.
Hvor længe har du set den nazist?
Han er ikke nazist. Han er et godt menneske.
Men I har ikke været i seng med hinanden endnu.
Jeg forventede mere af dig.
Du er et svin!
Din lille løjtnant må ikke vinde krigen for nazisterne.
Jeg håber, at vi stadig er på samme side, hvad det angår.
Jeg har noget til dig.
Det er en af de mindste modeller, der findes.
Her er linsen, og der er udløseren.
Jeg elsker dig. Når krigen er slut, vil jeg gifte mig med dig.
- Hvad er det, du kræver af mig? - Din hjælp til at standse krigen.
Tak for kaffen.
Jeg har desværre hverken sukker eller mælk.
Det gør ingenting.
Tak.
Det må være svært at være væk hjemmefra i så lang tid.
Det vænner man sig til.
- Der er det, der er værre. - Hvad?
Vi må kun redde officerer fra fjendens skibe.
De kan have vigtige oplysninger. Vi skal lade de andre drukne.
De har sikken også oplysninger, de gerne ville have.
Jeg?
Jeg er ikke så betydningsfuld.
Jeg skal gå.
Jeg ville aflevere kaffen som tak for skinken.
Det behøvede De ikke. Jeg finder selv ud. Tak for Deres gæstfrihed.
De er altid velkommen...her.
Nå?
Ingenting.
- I ses jævnligt. Hvad taler I om? - Jeg kan ikke åbne hans pengeskab.
Han ville opdage, hvis jeg tog nøglen.
Hæld det i kaffen. Åbn pengeskabet, når han er faldet i søvn.
Bagefter må vi naturligvis lade dig forsvinde.
Ikke det hele! Så vågner han aldrig, og U-864 skal have en ny løjtnant.
Det er måske godt. De får svært ved at finde en ny med den erfaring.
Det kan jeg ikke.
Kan du ikke?
Se lige det der!
Tusindvis dør. Franskmænd, englændere...
Hele det jødiske folk dør!
Troede du, at dine flyveblade kunne standse det?
Jeg ønsker fred. Du involverer mig i jeres krig!
I kvinder med jeres fred. Hvad tror l, det er?
En magisk formel, man bare skal gentage, indtil det sker?
Man må gøre noget, og det kan gøre ondt. Forsvind!
Ens venner og man selv kan dø, og det kan anstændigheden også!
Når vi tillader det, hvordan ved vi så, at vi er bedre end vores fjender?
Hvis du ikke ved det længere, hører du ikke til her.
Du farer for hårdt frem mod pigen. Fortsætter du sådan, mister vi hende.
- Der skal ske noget! - Du er forelsket. Det er forklaringen.
Hvorfor lader du hende forføre ham, hvis du ikke kan klare det?
Til dig fra hovedkvarteret. Hemmelighedsstemplet.
USA har indtaget Aachen, og russerne er nu i Bukarest.
- Hvor ved du det fra? - BBC.
Det bliver snart slemt i Tyskland. Hvad mener du, Hans?
Hvad er det?
Vi stævner ud. På torsdag.
Øverste og nederste dæk er klar til lastning.
Tak.
Opbevar dem i pengeskabet, indtil vi kaster los.
Der er kommet en last til den bagerste del.
65 flasker?
Det går ikke! Der er fyldt op med drikkevandsbeholdere.
Så må de fjernes. Vi må klemme dem ned i køjerne.
Last.
Pas på, for helvede!
Hvor er du i tankerne?
Klan. Det må være skønt at have en, der venter derhjemme.
Jeg må ikke være her.
Jeg klæder mig på.
Ja.
- To minutter. - Jeg venter.
Jeg vil røre ved dig.
- Hvor skal vi gå hen? - Hjem til mig.
Jeg beholdt den, selv om jeg bor hos mine svigerforældre nu.
Den giver mig en følelse af frihed.
Sikke et ord at bruge om sådan et hul!
Man kan i hvertfald se Karlsvognen.
Te?
Går du ud et øjeblik?
Hvad er der?
Ler du ad mig? Jeg ved heller ikke, hvad jeg laver her.
Det er hundekoldt herude!
Om lidt.
Nu kommer jeg!
Du synes ikke om mig.
Jeg kommer ikke tilbage.
Du vender tilbage. Krigen slutter, og du lever, til du bliver 90 år.
Hvad bilder du dig egentlig ind? Jeg er forlovet.
Gå nu!
- Jeg vil tale med ham alene! - Frieda er med.
Hun forfalsker dokumenter.
- Hvad vil I gøre ved ubåden? - Vi vil have lasten.
Vi vil kapre ubåden.
- Hvad med besætningen? - Dem må bølgerne tage.
De bliver vel krigsfanger og lever bedre i England, end civile gør her.
Vi englændere overtræder ikke krigskonventionerne.
Hun har hjertet på det rette sted.
Ti stille!
Han gør det, der må gøres, men lægger et stort ansvar over på Dem.
Jeg ved, hvordan De har det, men sig intet til løjtnanten.
Det ville Robert aldrig tilgive Dem.
Vil du gerne dø? Det er iskoldt herude.
Okay. Hvis du vil tage livet af dig, vil jeg gerne have resten af pengene.
Der er penge i kufferten. Her, tag så mange, du har brug for.
Mor sagde noget mere om dig: At du var spion under krigen.
Det fortalte du, da du var fuld.
- Din mor har en livlig fantasi. - Som om du ved noget om hende...
- Har du en kæreste? - Ja, indimellem.
Klart, at de smutter, sådan som du klæder dig.
Jeg kan lide mit look, og ingen af dem har klaget.
Kan du kun genere folk?
Hvorfor hopper du ikke bare? Ingen ville savne dig.
Kati.
- Jeg er ked af det. - Tror du, at det er nok?
Du lod os i stikken. Du forsvandt bare.
Nu vil du spille mormor og fortælle om fortiden. Tror du, det er nok?
Jeg er ikke interesseret.
Vi har brug for en læge!
65 flasker kviksølv og en masse kasser.
De er i på vej til Japan, præcis som vi regnede med.
De har tegninger med om bord. Og det her er en slags motor.
De kommer fra Heinckel, og det gør ingeniørerne om bord også.
- Navnet Hans von Ohain er overalt. - Han konstruerer jetmotorer.
Det er det, der skal til Japan: Tegninger til en ny type jetmotor.
Så vil japanerne genvinde luftherredømmet i Stillehavet.
Du fortæller vel ikke pigen, at ubåden vil blive sænket?
Nej, hvorfor skulle jeg det?
Alice.
- Skal du af sted nu? - Ja.
- Jeg klæder mig på. - Jeg skal fortælle dig noget.
- Hold op. Du gør mig bange. - Jeg vil hæve forlovelsen.
Hvad?
Jeg forstår. Du frygter, at du ikke vender hjem, og du vil skåne mig.
Det behøver du ikke. Jeg vil vente på dig hele livet.
Nej, det er præcis det, du ikke skal gøre.
Jeg elsker dig ikke. Du er min bedste ven, men jeg elsker dig ikke.
Nu går du for vidt med dit skuespil.
- Det gør mig ondt. - Du kan ikke undvære mig.
Du bliver hverken chefingeniør eller chef for værftet.
Og jeg kan sørge for, at intet tysk værft vil ansætte dig.
Jeg kan ødelægge dit liv.
Et liv er ikke meget værd i disse tider.
Hav det godt,Alice.
Hans! Undskyld.
- Jeg mente det ikke. - Det ved jeg.
Jeg elsker dig, og du elsker mig. Sådan har det altid været.
Jeg ved, hvad problemet er. Det er frygt.
- Frygt for døden. - Jeg er forelsket i en anden kvinde.
Hvem er det? Kender jeg hende?
- Det er hende i den røde kjole. - Jeg skal gå.
Hans!
Giv agt! Se til venstre!
- Hr. kaptajn, alle er til stede. - Tak.
- Godmorgen, mænd! - Godmorgen, hr. kaptajn!
- Hvad har De gjort med Hans? - Hans? Hvad taler De om?
Tal ikke til mig, som om jeg er dum. Det er ydmygende nok i forvejen.
- Hvad vil De mig? - Jeg ville se Dem i øjnene.
- Jeg skal på arbejde. - Jeg må vide, hvad I har gjort.
Vi har kun mødtes et par gange. Hans har aldrig rørt mig.
Han hævede vores forlovelse på grund af Dem, så drop løgnene.
- Hvor er han? - På sin fordømte ubåd.
Hvor skal De hen? Han er allerede væk!
Han er allerede væk, og han kommer aldrig tilbage!
- Vi er klar til afgang. - Gør klar til at stævne ud.
Alle mand til deres stationer!
- Maskinpersonalet er på plads. - Tak. Alle stationer er bemandet.
Stop!
Hans!
Jeg tror, hun vinker til Dem.
Se ikke sådan ud. Jeg er ikke død.
- Giv mig en snaps. - Du skræmte mig fra vid og sans.
Gør det ikke igen!
- Er du sikker på, du kan tåle det? - Ja, helt sikker.
- Hvad skal du i Norge? - Jeg skal til begravelse.
- Hvem er død? - Jeg mente det, jeg sagde.
At jeg var ked af, at jeg tog mig så lidt af jer.
Af din mor og dig.
Men jeg mistede så meget dengang-
-at jeg ikke vidste, hvordan man holder fast i det, man elsker.
Din mor har aldrig forstået det. Det gør mig stadig trist.
Fortæl nu om spionagen.
"Spionage" er et stort ord. Jeg var helt uden betydning.
Jeg ville udrette noget godt...
...og gjorde det hele værre.
Stop nu. Der er også en dag i morgen, håber jeg.
Jeg gør det her færdigt.
- Jeg har savnet dig. - Hvorfor? Du fik vel det, du ønskede?
Troede du, at jeg kun tænkte på det?
Vi kan rejse med en transport til England via Holland.
- Hvad skal jeg i England? - Leve med mig. Gifte dig med mig.
- Hvad? - Det er på tide at rejse væk herfra.
Det kan jeg ikke.
Er du blevet forelsket i din nazist? Hvorfor er han så spændende?
Han udnyttede mig ikke ligesom dig. Du spiller så mange roller.
Kærlighed var en af dem. Du kan tænde og slukke for dem efter behag.
Det vigtigste er, at krigen slutter. Jeg troede, du tænkte det samme.
Jeg lod dig udrette noget vigtigere end at klistre flyveblade op.
Bebrejder du mig det, fordi en af dem kan lide dig?
- Han er ikke en af dem! - Hvorfor ikke?
Fordi han ikke råber Sieg Heil konstant?
Hitlers soldater myrder og plyndrer, og din elsker er en af dem!
Bare fordi man ikke ser sine ofre i øjnene, er man ikke uskyldig!
Ellen...
Han kommer ikke tilbage.
Du løj for mig.
Det var ikke min beslutning. Jeg er kun budbringeren.
De kan ikke tage chancer. De sænker ubåden.
Transporten afgår på søndag.
Vil du ikke nok tage med?
Jeg vil gerne være alene nu. Vær nu sød.
Det er ikke så fornuftigt, at du allerede er oppe.
Jeg har aldrig været fornuftig, men det hjalp heller ikke dengang.
Man kommer ikke langt med fornuft.
Så vi levede, som om det var vores sidste dag.
Til sidst vænner man sig til det. Forstår du det?
Ja. Det giver ingen mening at binde sig til en, hvis det er ens sidste dag.
Hvis det er fantastisk, skønt...
...og overvældende, så jo.
Har man fundet sit livs kærlighed. Den, man stoler på.
Det menneske, man vil blive gammel sammen med.
Hvis den store kærlighed-
-får dig til at glemme alt det skrækkelige omkring dig...
Så er det det.
Var han det?
Det var han.
Er du skør? Hvorfor fortalte du det?
Hvorfor ikke? Skulle hun gå til Gestapo for at redde sin løjtnant?
Hvis hun betror sig til en modstandskvinde?
Bliver en af dem taget og sladrer, står Gestapos bødler her omgående.
Men det mest sandsynlige er, at hun skader sig selv.
Hvorfor det?
Liv er så lidt værd, at folk let smider dem bort.
Især når nogen trækker tæppet væk under dem.
- Giv Böhring sprøjten. - Du kan ikke gå ud nu!
Ludwig!
Hvad laver l? Kom nu!
Ludwig, hvad laver De? Vi må skynde os.
Hvad laver De? Kom nu med!
Så tag da livet af dig selv.
Ellen!
Det er snart slut. U-864 har taget den nordlige rute som forventet.
Seawarrior sænker den.
- Jeg rejser til England med Ellen. - Du kan ikke tvinge hende.
Mine overtalelsesevner er gode.
Hurtigt ned til 100 meter!
Sluk dieselmotoren!
Hurtigt, hurtigt, hurtigt!
Ingen pauser!
Fortsæt, fortsæt, fortsæt!
100 meter. Båden er stabil.
Luk ventilen!
- Skaderapport! - Kølevandet lækker.
Styrbords motor er skadet.
- Jeg går agter. - De har os snart.
Roret hårdt til bagbord, fuld fart fremad!
- Det klarer lejerne ikke! - Vi må forsøge, ellers er det slut.
- Vi må slukke motorerne. - Det går ikke!
Hvordan har du forsonet dig med det?
Det har jeg ikke.
Stadig ikke.
Hvorfor har du aldrig fortalt det til mor?
Jeg havde mine grunde.
Det der "jeg holder mine følelser for mig selv"-kor er vi vel færdige med?
Sagde du ikke, at du ikke var interesseret i mine historier?
Vil du slæbe mig gennem det halve af Europa, vil jeg vide hvorfor.
Der er noget, jeg skal afslutte.
- Hvor er Robert? - Han opererer.
Gør ikke suppen tyndere, end den er. De er forelsket i Menens?
- Det angår ikke Dem. - Jeg er ikke dum.
Og jeg kender Robert udmærket. Han er et godt menneske.
Men han forventer, at alle er lige så konsekvente, som han er.
Og han elsker Dem. Men det ved De vel allerede?
Jeg ser Hans Mertens for mig.
Jeg ser hele tiden billedet af ham, lukket inde på havbunden.
Det er, som om jeg langsomt dør med ham.
- Og det er, som det skal være. - De gjorde det rigtige.
Hvorfor føles det så helt forkert?
- Jeg må væk herfra! - Vent. Jeg skal fortælle Dem noget.
Jeg kan nemlig godt lide Dem. Deres Hans lever.
Hans ubåd har maskinskade og bliver i Bergen ret længe.
- Jeg må se ham! - Glem det.
Kun militærfolk og medicinsk personale har adgang.
Robert har sagt, at De er god til forfalskninger.
Så godt kan jeg ikke lide Dem.
Hvad vil De der? Vil De advare ham?
Det er en dårlig idé.
Mertens vil ikke vide af Dem, hvis De siger, De udspionerede ham.
Han vil advare sin kaptajn og sine kammerater.
De bliver skudt. Han kommer for en krigsret og lider samme skæbne.
Så lad det ligge.
- Glæd Dem over, at han lever. - Jeg vil ikke advare ham.
Jeg vil bare være sammen med ham så længe som muligt.
- Hvordan ser det ud? - Ikke godt.
Vi fik reservedele, men de gik i stykker under første afprøvning.
Vi må bestille nye reservedele fra Tyskland.
Det tager mindst 14 dage.
Fandens også! Hvad gør vi nu?
ID-papirer, tak.
God rejse.
ID-papirer, tak.
- Er De på vej til Trondheim? - Ja.
- Sender de nu også sygeplejersker? - Der er udbrudt tuberkulose.
- God rejse. - Tak.
- Hvor er hun? - Din protege?
Ingen anelse. Sidst jeg var på dit kontor, var hun væk.
- Hvorfor har du ikke sagt noget? - Jeg er ikke din piges sygeplejerske.
- Hun er ikke min pige. - Hvorfor er du så oprevet?
Goddag. Jeg søger frøken Ludwig.
- Hun er på arbejde. - De lyver. Skrædderiet er udbombet.
Hun er i hvertfald ikke her.
Hvor er Ellen?
Det var forhåbentlig ikke de sidste.
Du burde søge et andet job. At køre taxi gør dig irritabel.
Det skyldes ikke kørslen, men sovevognen.
Ved nærmere eftertanke gør alting mig irritabel. Det burde du vide.
Hvorfor gjorde du det?
Hvorfor tog du herop?
Dengang, altså.
Ville du advare ham? Eller tilstå?
Eller ville du virkelig bare se ham?
Jeg ved det ikke. Jeg vidste bare...
...at jeg ikke ville leve på den måde.
Vi er fremme!
- Hvad sker der her? - De har fundet noget.
En ubåd.
Hvor er jeg dum! Det var jo i nyhederne.
Ubåden.
I morgen kommer reservedelene, og så tager vi ud igen.
Vi slutter for i dag.
Pas på, der ligger en!
En pige!
Hun er nok frosset ihjel.
Lad det være, Hans.
Ellen!
Hvad laver du her?
Jeg elsker dig.
- Hvad er det her for et sted? - General Klakows hus.
Han er øverstbefalende i Norge. Når han er i byen, bor han her.
Kan du bare gå herind?
Skal jeg være ærlig, har jeg ikke spurgt ham.
Till forret: Sild.
Til hovedret: Sylte med agurk.
Og til dessert: Ferskner med kondenseret mælk.
- Griseri! - Præcis.
Jeg mistede mine forældre, da jeg var otte.
Min tante og onkel tog sig af mig...
...selv om de ikke havde meget. Jeg så, at de sultede for min skyld.
En dreng, der vokser, spiser meget, så jeg løb hjemmefra.
Men de hentede mig og sagde, at jeg var vigtigere end en fuld mave.
- De lyder som gode mennesker. - Du skal lære dem at kende.
Så snart krigen er slut.
Alt det, vi skal lave, når krigen er slut.
Hans, jeg skal fortælle dig noget.
Du må ikke overanstrenge dig igen.
- Det er altså her? - Ja.
Det var måske dumt at tage hertil.
Englænderne har bombet det tog, der skulle levere reservedele.
Det kan ikke passe! Så må vi bestille nye igen.
Vi har fået ordre til at fortsætte for enhver pris.
Man kan høre vores defekte motor på lang afstand!
Mertens, ordren kommer direkte fra Føreren selv.
Nægter vi, bliver vi henrettet.
Jeg ved ikke, hvordan De har det, men jeg vil hellere dø i kamp.
Ellen...
Jeg er ked af det, Ellen.
Vi er ikke engang gift, og du kommer allerede for sent til middagen.
Skal I af sted?
Klokken seks i morgen tidlig.
I må ikke stævne ud! Hans...
Englænderne ved besked.
De ved alt om lasten, missionen og ruten. De vil sænke jeres ubåd.
Hvor ved du det fra?
Jeg er engelsk spion og skulle pumpe dig for oplysninger.
- Du udnyttede mig altså? - Nej, jeg elskede dig fra begyndelsen.
Skal jeg tro på det?
Hvad er der galt?
Hvor er du sød!
Tænk at finde på sådan en historie for at få mig til at blive.
Du må lære lidt af Mata Hari næste gang.
Ellen...
Jeg elskede også dig fra første øjeblik.
Og jeg vil altid elske dig.
Det er måske vores sidste nat. Vi sørger ikke over adskillelsen-
-men gør natten til noget helt særligt.
Og det her ville du bruge vores særlige nat til?
- Lad mig hjælpe dig. - Nej, det er svært nok uden din hjælp.
Fantastisk ide! Enten fryser vi ihjel, eller også brækker vi knogler.
Jeg brækker ingenting. Jeg er en gudbenådet skøjteløber.
Du er snarere en gudbenådet løgner.
- Og en gudbenådet elsker. - Pralhals!
Før...
Jeg sagde sandheden.
- Hvad mener du? - Det var ikke for sjov.
Jeg arbejdede virkelig for englænderne.
De kender jeres rute. Angrebet mod jer var ikke en tilfældighed.
- Stævner I ud, dør I alle sammen. - Hvordan kan du vide det?
Jeg fotograferede tegningerne, mens du ventede uden for lejligheden.
Jeres hemmelige våben er ikke hemmeligt.
Det når aldrig frem til Japan, uanset hvad du gør. Så bliv her.
Vil du ikke nok?
- Jeg er ked af det. - Det er jeg ikke.
Havde du ikke gjort det, ville vi ikke have været her.
- Du tror altså på mig? - Ja.
Hvor skal du hen?
Jeg skal pakke mine ting.
Du går ingen steder.
Er du ikke vred? Skuffet?
Rasende?
Jeg elsker dig, Ellen. Har du ikke fattet det?
Hans?
Elskede Ellen.
Jeg ved ikke, om du talte sandt eller ej, men det gør ingen forskel.
Vi stævner ud uanset hvad, og jeg svigter ikke kammeraterne.
Min lille engelske spion.
Bær ringen, så er jeg aktid med dig. På gensyn. Hans.
Troede han ikke på dig?
Det gjorde ingen forskel for ham.
Han vidste, at han snart skulle dø.
Jeg vil gerne være alene et øjeblik.
Hvem er l? Hvad vil I mig?
Hallo! Hører l mig? Jeg kan ikke blive her!
U-864 har forladt Bergen.
Vores destroyer Empire kan få ram på dem.
De skal gå i position længere oppe i fjorden og vente der.
Stop!
Vi har en aftale. Overholder I ikke jeres del, overholder vi ikke vores.
Jeg kunne forestille mig, at du stod bag det her.
Du tager fejl.
Hvem er mændene?
Norske modstandsfolk.
Troede du, at du kunne gå i seng med din nazist ubemærket?
Tror du, at det er en leg?
Den britiske efterretningstjeneste har skygget dig, siden du forlod Kiel.
Hvad fortalte du ham?
Ved han, at vi ved besked om lasten, og at vi har dem på kornet?
Jeg forsøgte at fortælle ham det.
Men jeg ved ikke, om han troede på mig.
Han kunne nok ikke forestille sig, at jeg var spion.
Sådan er det med ærlige mennesker.
De kan ikke forestille sig, at andre ikke er som dem.
- Det problem har du nok ikke. - De tre handlede på egen hånd.
Jeg overbeviste nordmændene om, at du skal for en engelsk krigsret.
Du skal altså med mig.
Forbandede larmende motor!
Vi kunne lige så godt stige op og råbe "Her er vil".
Jeg gjorde, hvad jeg kunne. Den bliver ikke bedre.
Jeg er ingeniør, ikke tryllekunstner.
Jeg tror ikke, at angrebet var en tilfældighed.
- Så kender englænderne vores rute. - Måske.
Rolig! Jeg vil ikke bære dig tilbage til hotellet.
- Hvad vil du? - Jeg vil ud på havet.
I sådan en lille plimsoller? Det er en dårlig idé.
- Bliver du søsyg? - Det aner jeg ikke.
Færgen hertil er det første skib, jeg har sejlet med.
Det kan du ikke mene!
Jeg bor i Berlin. Hvad skal jeg på et skib?
Så er det på tide!
- Jeg vil med en fiskerbåd. - Du kan ikke tale med dem.
Jeg har boet i England, jeg har to hænder og en tegnebog.
Med det kan man tale med folk i hele verden.
Metallisk lyd nærmer sig!
Er det en destroyer?
Jeg kan ikke se noget.
Det er en ubåd!
- Ingen af vores er i nærheden. - Så er den engelsk.
- Afstand 2.000 meter! - Ror hårdt til styrbord.
Velbekomme.
Vores destroyer ramte ikke ubåden.
De skiftede kurs. Venturer opfanger høje motorlyde under vandet.
Sig, at de skal holde kontakten for enhver pris og give os positioner.
- De skal sænke U-864. - Ubåde kan ikke sænke hinanden.
De er blinde. Bruger de sonar, afslører de deres egen position.
Kaptajnen meddeler, at motorlyden er så høj, at han kan ramme dem.
De ligger i periskopdybde. Han kan se dem!
Godt. Så må han afgøre det.
Gå tilbage til dit værelse. Du kan ikke gøre mere her.
- Den har ændret kurs! - Ror hårdt til styrbord.
- Vi må dykke. De kan høre os! - Vi er for langsomme.
De har skiftet kurs og følger efter os!
Hjælp mig, hvis du elsker mig. Lad ikke alle de mennesker dø!
Jeg er kun gæst. Jeg har intet at skulle have sagt.
- Gør det ikke! - Få hende ud herfra!
- Gør det ikke! - Jeg kan intet høre!
- Er hun skør? Hvad vil hun? - Den mand, jeg elsker, er på ubåden.
- De nærmer sig! De opgiver ikke! - Jeg vidste det!
De ventede på os.
Venturer nærmer sig fjenden.
- Hvad siger hun? - Hendes elskede er på ubåden.
- Den mand, De elsker? - Også de andre!
De er mennesker ligesom De. De er elsket af deres koner og børn.
Vi har alle mistet mennesker, vi elskede!
Hvem ligger under ruinerne i London?
Han siger, at vi alle har mistet mennesker, vi elskede. Kom nu!
Lad være... Nej!
Nej!
Venturer rapporterer, at fjenden prøver at flygte.
Torpedo i vandet!
Hurtigt ned på 80 meter!
Torpedo i vandet!
Hurtigt ned på 100 meter!
Ellen, de er vores fjender.
Vi har kæmpet mod dem længe. Din veninde døde. Var det en løgn?
100 meter. Vi ligger stabilt.
Du skal sige til din mor...
...at jeg giftede mig med Robert...
...i London.
Hun skal omsider vide det.
- Men ikke den her Robert, vel? - Jo!
Jeg var gravid...
...med Hans, og jeg ville have barnet.
Det var det eneste, jeg havde tilbage af ham.
I fængslet ville de tage barnet fra mig-
-men Robert kendte mange indflydelsesrige mennesker-
-og jeg blev ikke anholdt. Det sørgede han for.
Mor blev født i England.
Så er Hans min morfar!
Jeg troede, at min morfar døde ved fronten i Rusland.
Da din mor var et halvt år gammel-
-lod jeg mig skille fra Robert.
Jeg rejste med barnet til Tyskland. Din mor manglede ingenting.
Hverken mad eller kærlighed. Hun var mit et og alt.
Hvorfor taler I så knap nok med hinanden?
Da hun blev ældre, begyndte hun at stille spørgsmål.
Om sin far, og så blev det svært.
Forstår du det ikke? Jeg slog hendes far ihjel!
Og de andre på ubåden. Det kunne jeg jo ikke fortælle hende!
Jeg var skyld i, at de døde.
70 Sømænd.
Jeg husker stadig navnene på dem alle sammen.
Christian Giere.
Ernst Hauer.
Erik Kiwitt...
Nogle marinebiologer spurgte, hvorfor vi var ved findestedet.
Da de hørte dit navn, ville de helst have talt med dig personligt.
Jeg sagde, at du rejste hjem i går. De bad mig om at give dig det her.
Det kommer fra ubåden. De mener, at det var tiltænkt dig.
De sagde, at det er et under, at det er så velbevaret.
Elskede Ellen.
Jeg ved nu, at du talte sandt.
Der er nok ingen, der finder det brev, der følger mig til havbunden.
Jeg tilgiver dig. Vores tid sammen var så kan, men vidunderlig.
Og oplever jeg kun det, er jeg taknemmelig.
Jeg elsker dig. Din Hans.