Dobro veče.
Moja nećaka želi bicikl za Božić.
Lep je, ali ne volim crvenu boju. Imate li u plavoj?
Naručiću, ako želite. -Mogu li da ga dobijem?
Ništa u životu nije izvesno.
Božić je daleko. Možda ga dobiješ, možda ne.
Mislim da ću ga dobiti. -Ako Bog da.
Videćemo.
JAHAČI PRAVDE
Prevod: Admir Destani (Dartanjan)
Zove tata.
Ćao, dragi. Je li sve u redu? -Jeste. Da li je Matilda otišla?
Ne, bicikl joj je ukraden na stanici, pa je ja vozim.
Ali prokletinja neće da upale.
Da zovem kasnije? -Ne, svejedno će zakasniti.
Kako je tamo? -Zamolili su me da ostanem.
Koliko dugo?
Tri meseca.
Ne vraća se kući?
Ne.
Barem neće sedeti u ambaru i zagledati u prazno kao biljka.
Hajde. Pešice ćemo do stanice. Batali telefon.
Idemo. Uzimamo slobodan dan.
Algoritam nedvosmisleno zaključuje
da grupa sa niskim dohotkom vozi Kiu, Fiat i Hjundai.
Grupa sa srednjim dohotkom vozi velike Tojotine modele, Ford, Volvo,
dok se grupa sa visokim dohotkom mahom opredeli za Mercedes, Teslu ili Audi.
Kako je to izveo? Pa... -Oto, prekinuću te.
Koliko ste ti i tvoj tim utrošili vremena na ovaj algoritam?
Pa, sad. Teško je reći.
46 nedelja. -Uglavnom smo noću radili.
Dakle, proćerdali smo godinu i pravo malo bogatstvo na algoritam
koji pokazuje da siromašni voze Kiu a bogati Mercedesa?
Zanimljivo je da je algoritam sam pronašao i sortirao
82.504 potvrda za registraciju iz 46 opština
kako bi sačinio statističku osnovu.
Ima li ovo ikakvog značaja za nas?
Da, ali to nije cilj. Morate da sagledate širu sliku.
Ovaj algoritam će biti u stanju, kada razvijemo kompjutere,
da predvidi događaje pre nego što se oni dese.
Budi malo određeniji i pojasni nam to.
Svi događaji su rezultat prethodnih događaja.
Zbog nedovoljno podataka, često te događaje pripišemo "slučajnosti".
Ali nisu. Kada pijani vozač slupa kola po mećavi,
to ne nazivamo slučajnošću jer imamo potrebne podatke.
Zamislite da je greška otkrivena pre nego što se desila.
Šta je "makrodaktilija"?
To je klupsko stopalo. Moja tetka iz Horsensa pati od toga.
Vaš algoritam ustanovljuje vezu između klupskog stopala i oštećenog sluha?
To je jedna od mojih omiljenih tema. -Pusti mene, Lenarte.
Algoritam je prikupio 41.534 zapisa o pacijentima između 1912. i 2020. godine.
Najranije pronađeni podaci...
Postoji li onda veza između klupskog stopala i oštećenog sluha?
Veza? Ne, nikakva.
Bilo je lepo. -Jeste.
Sedite, molim vas. Ima mesta za jednog.
Nema potrebe. Dobro sam.
Insistiram. Taman da protegnem noge.
Hvala. -Nema na čemu.
Mama?
Dobro obavljen posao, momci.
Brifing u šatoru za 5 minuta.
Policijska istraga je u toku.
Vozovi neće saobraćati do sutra u 06.00 časova.
Policija isključuje teroristički napad i sve ukazuje na nesreću.
Nesreća se dogodila u 15.31 časova,
kada se putnički voz sudario sa parkiranim teretnim vozom.
Pretežno je oštećena desna strana prva tri vagona.
Život je izgubilo najmanje 11 osoba,
među njima i vođa moto-bande Johan "Orao" Ulrihsen i njegov advokat.
Orao je trebao da svedoči protiv svoje bivše bande, "Jahači Pravde",
uključujući i vođu bande, Kurta "Tandema" Olesena.
Dotični slučaj se odnosi na ubistva u ulici Kalund,
kada su ubijena četvorica Turskih državljana.
Hoćemo li sada kući?
Ne znam. Ne još, mislim.
Prolazi se kroz četiri faze. Faza šoka, u kojoj ste vi sada, onda...
Želeo bih da vidim svoju ženu. -Ne savetujem vam to. -Želim da je vidim.
Vaše je pravo da... -Slušajte, želim da je vidim!
Preko 26 godina se bavim proračunima verovatnoće i statistikom,
i brojne indikacije ukazuju na to da nije reč o nesreći.
Na primer?
Verovatnoća da se krunski svedok u slučaju ubistava moto-bande
i njegov advokat poginu 13 dana pred svedočenje
je prema mojim proračunima... Samo trenutak.
1 naspram 234.287.121.
Prevelika cifra da bi se ignorisala.
Užasna tragedija, no, ništa ne ukazuje
da se radilo o nečemu drugom do nesreće.
Brojevi nikad ne lažu.
To bi značilo da su "Jahači Pravde"
tačno znali u kom će vagonu i kom kupeu Orao sedeti.
To ne drži vodu.
Vaš posao je da dokažete suprotno. Samo kažem da je cifra prevelika.
Zahvalni smo vam na tome. Pogledaćemo u to.
Hvala što ste došli.
Šta ćemo s time što sam video jako sumnjivog čoveka
kako silazi sa voza tačno pre "nesreće"?
Jelte? Šta je bilo sumnjivo kod njega?
Ušao je u voz sa "Džo i Đus" sendvičem i velikim sokom,
ali jedva da ih je okusio.
Odjednom je ustao, bacio sendvič i sok u kantu,
i sišao sa voza.
Aha. Dobro.
"Džo i Đus" sendvič kosta 7 evra i 37 centi,
8 evra i 10 centi ako je pojačan, dok veliki sok košta 7 evra.
Niko ih ne bi tek tako bacio.
Pogledaćemo. -Hvala vam na pomoći.
KOLA SE POKVARE
TATA ZOVE PREĐE VELIKI PUT
Mislim na tebe.
Lepo od tebe.
Odmah dolazim, zlato. -Ipak mi se ide u školu.
Mislim da ne trebaš. Ako ti se izlazi, možemo kasnije u šetnju.
Ide mi se u školu.
Prestala si sa trčanjem?
Ne. -Kada si poslednji put trčala?
Ne sećam se.
Onda ne trčiš tri puta nedeljno kao što smo se dogovorili.
Govorim ti za tvoje dobro. -Neviđeni si kreten.
Matilda! Zašto te ne bih odbacio?
To nije bila nesreća, već likvidacija. Ali ne mogu da dokažem.
Probaj da hakuješ server Fitnes Vorlda, da vidimo gde će nas to odvesti.
Fitnes Vorld? Lanac teretana? -Jok, klesari, Lenarte.
Budi fin prema meni ili zaboravi na pomoć! -Izvini. Hoćeš li moći?
To bi čak i slepo dete moglo.
Masu puta sam im hakovao server.
Masu puta si Fitnes Vorldu hakovao server?
Da bi Ementalera ubacio na pilates. -Ide na pilates?
Aman, skor ništa ne znaš o svom timu!
Ementalera tri godine muče leđa.
Šta očekuješ da nađeš na njihovom serveru? -Orla.
Orao je trenirao svaki dan, što znači da je bio metodičan.
Ako dokažemo da je svaki dan koristio istu traku za trčanje,
mora da je i u vozu uvek birao isto sedište,
na taj način bi znali gde će sedeti.
Dobro. -Hvala, Lenarte.
Ionako moram da obnovim svoju krosfit karticu.
Kada se čuda dogode, obično ih pripisujemo božanstvima.
Međutim, kad grom udari, i kada nas tragedija zadesi,
teško nam je da to obrazložimo,
i zato to nazivamo slučajnošću.
Jer kako milostivi Bog može da učestvuje u tragediji,
poput one, koja je oduzela vašu voljenu majku i suprugu, Emu, od vas?
Ali, ako je sve slučajnost, nije li onda prirodno osećati
da ništa nije važno?
Kome ćemo onda u tuzi da se obratimo,
u našem gnevu, svim našim strahovima i usamljenosti?
Šta je, zlato? -Ne mogu da spavam.
Zatvori oči i broj unazad od 500.
Zašto misliš da je mama umrla? -Ništa dobro neće proizaći iz toga.
Stvarno misliš da je bila slučajnost. -Da. Otpratiću te u sobu.
Šta ako nije bila slučajnost? -Šta bi drugo moglo da bude?
Ne znam.
Bog? -Prekini.
Sveštenica nije razumela polovinu svojih budalaština.
Zatvori oči i pokušaj da spavaš, zlato.
Deka je verovao u Boga. -Jeste, ali nije bio baš bistar.
Zar ti nisi verovao kada si bio mali?
Verovao sam i u Deda Mraza. Ali kad odrasteš,
shvatiš da moraš da razlikuješ stvarnost od fantazije.
Sveštenica veruje da je Bog sa razlogom uzeo mamu.
Samo ga ne razumemo. -Čuješ li sebe? Tako govore ludaci.
Izvini.
Puno mi nedostaje.
Izjeda me pomisao da je sama.
Razumem.
Ali nije sama.
Ona je sada ništa. Nema je više.
To je baš nepravedno. -Jeste.
Kada ljudi umru, otišli su zauvek, mila.
Nauči to što ranije. Osim ako i sama ne umreš mlada,
sahranićeš dosta voljenih osoba.
Ako svaki put nastaviš da se mučiš i gajiš lažnu nadu
o dušama i malim anđelima na nebu, poludećeš.
U redu?
A sad...
Zatvori oči i broj unazad od 500. Pomaže.
Da? -Markus Hansen?
Dobro veče. Ja sam Oto Hofman, ovo je Lenart.
Bio sam u istom vozu sa vašom ženom i ćerkom.
Kako vam je ćerka?
Otkud vam moja adresa? -Prosto k'o pasulj.
Rekao sam Otu da se najavi, ali je on...
Stajao sam odmah do vaše ćerke i žene.
Šta hoćete?
Smatram da imate pravo da znate da to nije bila nesreća.
Znate li ko je član moto-bande Johan "Orao" Ulrihsen?
Mogu li...? -Slobodno.
Pomeriću ovo. -Ovaj ambar je priča za sebe.
Neproporcionalan je u odnosu na glavno zdanje.
Znate li koje je godine sagrađen? -Ne. Šta je sve ovo?
Ovo su potvrde Orlovog lekara.
Medicinski izveštaji, kriminalni dosije, bankovni račun,
popis poziva i prepiski.
Kako ste pribavili sve ovo? -Lenart je zadužen za to.
Nije nelegalno. Dobro, jeste malo.
Kazna je jednaka bespravnoj gradnji drvenog mola.
Zašto nije bila nesreća?
Zato što snimci sigurnosne kamere iz teretane
pokazuju da on nije bio samo rob navika već opsesivno kompulzivan,
što potvrđuje i njegov medicinski karton.
Bio je na citalopramu i diazepamu koji se daju OKP pacijentima.
Njegov dosije pokazuje šest slučajeva napada na različitim linijama vozova.
Poslednji put novembra ove godine,
kada je ošamario penzionisanog baštovana,
zato što mu nije ustupio njegovo mesto.
Imamo statističko odstupanje. Znamo da su "Jahači Pravde"
znali da će Orao, zbog svog OKP-a, sedeti u drugom vagonu, u drugom redu.
A imamo i njega.
Ko je to? -Ne znamo još.
Izašao je neposredno pred nesreću.
Kao i gomila drugih. -Da.
Ali ovaj lik je bacio čitav sendvič i pun sok.
Noć pre, isti čovek je bio na Osterport stanici u 22.14č,
gde je imao slobodan pristup teretnjaku, koji je kasnije udario u putnički voz.
Jeste li rekli policiji? -Ne možemo ovo da im pokažemo.
Mada smo razgovarali s njima tri puta. Ne dotiče ih.
Misle da smo dvojica super inteligentnih šarlatana.
Ovaj lik je ključ. Moramo da prokljuvimo ko je on.
Radimo na tome, ali smo zapeli.
Nismo u najpovoljnijim odnosima sa našim stručnjakom za prepoznavanje lica.
Možete li da izgladite te odnose i saznate ko je ovaj čovek?
Moramo da uključimo Ementalera. Potreban nam je.
Nema šanse! Kakva lepota od ambara.
Isti kao onaj što smo imali u Horsensu.
Siguran si da možeš da okreneš ovde? -Ima dovoljno mesta.
Pazi na kamen.
Šok faze su individualne. Jedni žele pažnju, kontakt i konverzaciju,
drugi žele da budu sami. Oba načina su sasvim pogodna.
Mi vam nudimo kognitivnu terapiju, individualnu ili zajedničku.
Hvala. Obavestiću vas ako to bude neophodno.
Možemo da uredimo da vas posećuju dečji i psiholog za odrasle.
Dobra ideja. -Ne želim.
Zašto? -Često se da se desi da niste...
Pokušavamo da vratimo živote u normalu, ne želimo da ljudi trčkaraju okolo. Polazi.
Tata je ponovo. Sada već kasniš 25 minuta.
Zovi me za pet minuta ili ću poći da te tražim.
Baster i Gustav su smorili. -Nikada nisu pričali sa mnom.
Matilda! Pola jedanaest je. Zašto se ne javljaš na telefon?
Izvini. Bili smo u bioskopu. -Moraš to da mi javiš!
I ne bi smela da budeš napolju u ovo doba. -Mama me je puštala do jedanaest.
Ulazi unutra! -Ne morate da vičete.
Šta reče? -Otići ću.
Ali ne bi trebalo da dižete ton na nju.
Alo, šta to radiš? Idi leči se!
Otvori vrata, mila. Hajde.
Zašto ih ne razvališ, psihopato?!
Matilda, nisam želeo da ga tako jako udarim.
Nisam trebao to da uradim.
Ko je on?
Tvoj dečko? -Ne znam sada kada si ga pretukao!
Omaklo mi se... Nisam znao da ti je dečko.
Naravno, nikad nisi bio tu. Ne znaš ništa o meni.
Uopšte me ne poznaješ!
Otvori vrata, molim te. -Legla sam.
Dobro.
Laku noć. Vidimo se sutra, važi?
POBEGAO NAM JE PRVI VOZ ĆOVEK JE PONUDIO MAMI MESTO
KOLA SU SE POKVARILA
UKRADEN BICIKL
Šta hoćete? -Ovde Oto i Lenart.
Vidim. Tornjajte se.
Hajde, Ementalere. Trebaš nam. Rešavamo slučaj ubistva.
Doneli smo picu.
Našao sam ga. Aharon Nahaš Šadid. 38 godina.
Radi kao zubni tehničar. Nazlet al-Seman al-Kebli 21,
Nazlet el-Seman al-Haram, Kairo, Egipat.
Onda to nije on. -Jeste.
Jedino se on poklapa više od 99,12% na biometričkom identifikatoru.
Drži se poklapanja sa danskim adresama.
Sedite na ušima? Nema poklapanja u jebenoj Danskoj!
Koji je najveći procenat poklapanja u Danskoj?
Nisam ni gledao. Niko ne prelazi granicu od 99.12%.
Šta ako, na primer, spustimo granicu na 95%?
Izvodljivo, ali nema nikakvog smisla.
Za kvalifikaciju na Olimpijadi u skoku u vis potreban je minimalni uslov...
Ne želim po hiljaditi put da slušam tu priču o Olimpijadi!
Kapiramo poentu, ali te pitamo da napraviš ustupak
kako ne bi izbacivao samo likove iz Južne Amerike ili Afrike.
Ovde se priča završava.
Neću trpeti ovu pizdetinu. Pokupite se sa sve picom i napolje!
Već si je proždrao, svinjo debela. -Smirite se, obojica.
Ementalere, slušaj.
Obe slike čoveka su snimljene sa visokog ugla,
što automatski čini svako poklapanje diskutabilnim.
Da. Imamo premalo biometrijskih podataka za 100% podudaranje.
To ti pričam. Želimo da nam pokažeš šta si našao u Danskoj.
Dobro, bre, mada nema nikakve logike.
Eno jednog sa 95,84%. Možemo li da ga vidimo? Molim te?
To je on. To je taj lik.
Prepoznajem ga iz voza.
Pale Olesen. Gle ovo.
Jebote.
Dobro jutro, zlato. Jesi li gladna?
Kupio sam jaja i ražani hleb. -Ne jedem jaja.
Možeš li manje vremena provesti skrivajući prazne limenke
i umesto toga isprazniš pepeljaru. Fuj.
Šta treba da uradim da bih se iskupio?
Da ga pozovem? Izvinim se njegovima?
Rekao je mami da je pao, jer ne veruje u osvetu.
Mogao je da te prijavi. Napravio si mu šljivu na oku.
Šta ako napravim bolonjeze?
Mogli bi svi da jedemo i da mu se izvinim.
Bolonjeze, stvarno? Misliš da smo deca?
Poručićemo onda nešto. Samo reci šta vam se jede.
Daj, Matilda. Dajem sve od sebe.
Pitaću ga.
Eno ga ambar, Ementalere.
Ovo je Ementaler.
Da li ste saznali ko je?
Svi su željni da vide ambar, zašto ne bi otišli tamo i pričali?
Zove se Pale Olesen, i tu stvari postaju zanimljive.
On je elektroinženjer specijalizovan za komponente vozova.
Sišao je pred nesreću i vrzmao se oko teretnog voza?
Ček' da čuješ ovo. On je brat Kurta "Tandema" Olesena, vođe "Jahača Pravde".
Orao je svedočio protiv njega. -Umukni. On to zna.
Znači, braća su.
Svi smo svesni da idemo u posetu psihotičnom članu bande?
Mešaš babe i žabe. On je brat člana bande. Elektroinženjer je.
"Narkotici, napad, težak napad,
krađa, saučesništvo u ubistvu,
krađa konja, posedovanje narkotika, posedovanje vatrenog oružja..."
Dobro, de. On je elektroinženjer koji se kreće u lošim krugovima.
Ukrao je konja. -U nekom trenutku je ukrao konja.
To ga ne čini članom bande.
Videćemo njegovu reakciju kada spomenemo nesreću i otići u policiju.
Obrnite krug. Nije još gotov. -Zdravo, ja sam Markus.
Šta s tim? Još uvek nije gotov. Obrnite krug.
Ne razumete. Moja žena je bila u vozu koji se sudario. -I on je. -Ja sam preživeo.
Znamo da ste i vi bili tamo. -Šta je ovo, jebote?
Želeli bi da vas pitamo... -Zašto ne odjebete?
Vidite... -Začepi kad ti kažem!
Želiš li metak među oči? Odjebi.
I povedi tri mala praseta sa sobom. Odjebi odavde!
Onda smo to razjasnili.
Markuse, ne. ne...
Jebaću ti...
Je l' mrtav?
Jeste. Da zovemo policiju? -Ne smemo to da uradimo.
Bilo je u samoodbrani. -Bez policije. Brišemo odavde.
Ako to ne prijavimo, moramo barem da se rešimo tela.
Forenzički dokazi izvedu pred lice pravde počinioce u 87.4% svih ubistava.
Markusov DNK je svuda po njemu. Ementalere, dovuci se i pomogni.
Smesta! Pre nego što te neko vidi. -Ne možemo da ga povedemo sa nama.
Ovo je dozlaboga nelegalno. Ne želim da učestvujem.
To je bila greška.
Nisam trebao to da uradim. Načinio sam grešku.
Idemo. -Zaslužio je to.
Kad bi znali koliko puta su mi ovakve seronje zagorčavali život.
Sad nisi tako opasan, a?
Maltretiraj nas sada, govno jedno.
Ko je sada mala svinja, seronjo?
Smiri se, Ementalere.
Pizdetino! -Smiri se.
U redu. Krećite. -Šta ćemo s njim?
Ne vodimo mrtvaca.
Pusti me bar da nađem neko sredstvo koje nagriza DNK.
Da, nešto što sadrži natrijum hidroksid ili hidrogen.
Benzil sulfanomid bi bio najbolji. -Nije trenutak za čas hemije!
Idite čekajte u kolima. Prepustite sve meni.
Jesi li ubio nekog već?
Nije izgledalo kao da ti je prvi put.
Verovatno si uvek nosio uniformu kada si to radio.
Budimo tihi, Ementalere.
Znam kako se osećaš, Markuse.
Možda nije isto, ali kao mali sam voleo da duvam u rog.
Kakve to veze ima sa... -Pusti me da završim! Uvek me prekineš!
Svirao sam u orkestru Tivoli u crvenoj uniformi i šeširu od medveđe kože,
ali kada napuniš 17 godina, više ti nije dozvoljeno da sviraš.
Prepušten si sam sebi.
Pokušao sam da sviram par puta,
ali bilo je kao da smo ja i uniforma zajedno svirali,
i nisam mogao sam to da radim.
Možda da pustimo malo muzike?
E, tako.
Ne vozim skroz do kraja. -Je l' treba taksi da hvata?
Prošli put sam se okrenuo na jadevite jade.
Odvezi ga do kuće, pizdo. -Ti plaćaš ako ulubim limariju?
Ćao. Sirius je došao. -Je l'?
Zdravo, Siriuse. Izvini.
Ne treba da se izvinjavate. Prolazite kroz težak period.
Da. Dobro.
Postoji očita veza između vašeg posla i kako rešavate životne krize.
Instruktor joge probleme rešava meditacijom.
Sportista se vodi svojim sportskim duhom u nategnutim situacijama.
A nasilje je deo vašeg posla i svakodnevnice.
To je sastavni deo tebe, tata. I već je toliko dugo
da je postalo jedino rešenje za koje znaš.
Shvataš li šta pokušavamo da kažemo? -Da, valjda.
Šta da si pekar?
Kako bi onda rešio konflikt?
Logično, model se ne primenjuje na sve profesije.
A, takav je model.
Šta ste još radili danas? -Potrebna ti je pomoć, tata.
Jeste li razgovarali s nekim?
Da. -S kim?
S tobom. Razgovaramo.
Sirius je mislio na profesionalca. I ne, ne razgovaramo.
Ne bih se složio.
Moja mama je psiholog i dostupna je ako ste...
Prekini, Matilda.
Šta hoćeš da uradim? -Potrebna ti je pomoć.
Dozvoli da krizni psiholozi dođu. Dobro će doći oboma.
Ne mogu to da uradim, zlato. Ne mogu trenutno da se nosim s tim.
Danas je donesena presuda za ubistva u ulici Kalund.
Dva pripadnika "Jahača Pravde" su osuđena na 16 godina zatvora,
dok je predsednik Kurt "Tandem" Olesen, ovde viđen kako napušta sudnicu
sa Kenetom "Turbotom" Jensenom, oslobođen svih optužbi.
Naravno da smo razočarani, ali lišeni Orlovog priznanja,
ostali smo kratkih rukava. Ogoročeni smo ishodom.
Kurte, kratak komentar?
Danas je izuzetan dan za moju braću i pravdu uopšteno.
Imate li razloga za slavlje, s obzirom na smrt vašeg brata?
Moj brat bi želeo da proslavimo trijumf pravde.
I hoćemo. Ima da slavimo, pijemo i jebemo!
Hvala vam što ste došli. -Zašto si nas zvao?
Želim da iskopate sve što možete o "Jahačima Pravde".
Broj članova, zločini za koje su osuđivani i sumnjičeni,
imena, adrese, porodične veze, gde provode vreme, itd.
Može li se to uraditi bez ostavljanja traga?
Jasno nam je da je to mačji kašalj za tebe. -Nego šta je.
Za šta ti treba sve ovo? -Osvetiću smrt svoje žene.
Želiš da ih ubiješ?
Ja sam za! -Ne. Omogućite mi samo da im se približim.
Ostalo ću sam da obavim. -Želimo da budemo deo toga.
Diskutovali smo o tome. Želeo bih da pomognem. -I ja!
Nismo diskutovali o ubistvu.
Ne, ali hoćeš da im isprazniš račune i natakariš razna članstva.
Veliki je korak od toga do ubistva.
Ali zagovaramo osvetu. Uđeš li sa nama u ortakluk,
Markus će biti zadužen za najprljaviji deo.
Oto, to je moto-banda. Ne bombardujemo obdanište. Upadamo.
Vidi, prikupljaćemo informacije, ali nećemo nikoga ubiti.
Znao sam! -Očajan si vođa.
Onda ćemo tako. Vi ste zaduženi za informacije, ja za ostalo.
Zovi ako zatreba. -Važi.
Vidimo se.
Ćao. -Ćao, zlato. Već si došla?
Sredom nastava traje do dva. Šta se događa?
Onaj lik je bio u vozu. Pričao je sa mamom.
Tako je. To je Oto. Bio je u vozu.
O čemu je reč, tata? -Pa...
Ja ću ti reći.
Suočili smo tvog oca sa Otom.
Oto oseća krivicu što je tvojoj majci ustupio mesto u vozu.
Pokazalo se jako korisnim. -Jako korisnim.
Da, to smo radili.
Hvala ti, tata!
Nadala sam se da ćeš im dati da dođu. I ja sam želela s njima da razgovaram.
Da. O kome to pričaš?
Kriznim psiholozima. Vi ste psiholozi, zar ne?
Jesmo, jesmo, kako nismo.
Dečji psiholog ili za odrasle? -Za odrasle.
Doktor medicine, doktor Lenart Horsens...Horsenstovnfarm.
Zdravo. I moj kolega, dečji psiholog Ulf Ementaler.
Ulf Ementaler, dečji krizni psiholog.
Ja sam negde na sredini. Šta bi mi savetovali da radim?
Terapeutski, vi ste odrasla osoba. Razgovarajte sa mnom.
Ili bi možda trebala da sačekaš. -Nikako, zato smo ovde.
Poželjno je odmah probiti led.
Pođi sa mnom, Matilda.
Lenart je pouzdan.
Za 40 godina posetio je preko 25 psihologa.
U dodiru je sa bezmalo svakom dijagnozom.
Sirius i ja smo pre neki dan gledali kako kola udaraju psa. Krvario je i cvileo.
Sada se plašiš da će i tebe udariti? -Ne.
Nego nisam osetila sažaljenje prema psu.
Možda zato što si nedavno izgubila majku...
Ne padam na to da je zbog mamine smrti i da tugujem.
Nemam dovoljno emocija da se saosećam sa drugima.
Hteo sam da istaknem nešto sasvim drugo, ali nema veze.
Bojim se da sam na tatu.
Svakog jutra sam nikakva i nije mi ni do čega.
Naravno da podsećaš na oca. Imaš njegove gene.
Ako budem imala decu i oni će nositi te gene,
biće hladna i cinična, i neće ih biti briga ni za šta.
Ne možeš sa sigurnošću to reći. -Statistički gledano, hoće.
Statistički gledano se možeš udaviti u kadi.
Ali se ne pribojavaš toga.
Dobro je što nakon svih sranja koja su me snašla, teško da ih može biti još.
Statistika se ne bi složila. Još svašta nešto može da te zadesi. Verovatno hoće.
No, biće i pozitivnih stvari. Na to treba da se fokusiramo.
Kada si prvi put videla nešto stvarno grozno? Recimo na TV-u?
Jednom su nam u školi pustili snimak iz Aušvica.
Bilo je nagomilanih leševa. -Da.
Da li te je to rastužilo? -Jeste.
Ili možda više uplašilo. Tada sam bila mala.
Ili sam bila velika, ali ne toliko stara.
PLJUNUTA TATA STRAH OD GOJAZNOSTI
Ne bih previše brinuo. Ako sam nešto naučio u Horsensu,
to je da ljudi gube emotivnost kada se stvari vrte u krug.
Ne smejemo se istoj šali po treći put.
U izvesnom trenutku ćemo prestati da plačemo ako nas iznova zlostavljaju,
otac ili stričevi, na primer u ambaru.
Poenta je da se emocije bude kada smo uzbuđeni ili stimulisani.
Na televiziji i Jutjubu nas bombarduju smrću i zverstvima,
zato si oguglala.
Zaista mislite da je do toga? -Apsolutno. Nisi mrtva iznutra.
Ali jesi bucmasta.
Molim? -Bucmasta si mala salama.
Govori li danski?
Govoriš li danski? Šta si rekao policiji?
Ništa. Ništa nisam video, ništa nisam čuo.
Ja sam onaj majmunčić. -Vidiš li ovo?
Možda će ti osvežiti sećanje. Kako se zoveš?
Bodaška Litvinjenko.
Neće moći tako.
Ti si Jens-Ole. Lakše je za pamćenje.
Dosta lakše. Hvala ti. Hvala ti za novo ime.
Nema na čemu. Ne budeš li se prisetio, slomiću ti te tvoje pederske prstiće.
Poslednje što ćeš čuti je prasak ispaljenog metka.
Video sam samo jednog čoveka.
Lepo obučen, zgodan muškarac.
Izgleda kao gitarista "Kvina", rok grupe.
Čuo sam ih kako uzvikuju jedno ime.
Jedno ime. Anal-taler.
Anal-taler. Kao sendvič sa sirom.
Uzvikivali su ga više puta.
Elemtaner? -Ili... Ementaler.
Ementaler?
To bi bilo to.
Treba li ti pomoć oko kablova? -Ne, sam ću ih povezati. Dalje od njih!
Odmakni se!
Izvini, Markuse. Od monitora sa lošom rezolucijom mi krv proključa.
Pogledaj Lenartovu usranu rezoluciju. Da te oči zabole.
I dalje si blizu kablova, odmakni se, molim te.
Aman više, odmakni se!
Dobro, još jednom. Još jedan gutljaj.
Možeš ti bolje.
Šta to radite? -Pijem kocu naglavačke. Ludilo!
Lenarte, Oto, pođite sa mnom. -Ne usred sesije.
Sada pojedi tonu sladoleda. Jedi dok se ne usereš.
Ne jedi to smeće, Matilda. -Ne slušaj ga. Jedi!
Napolje, odmah. -Nisi na poslu. Ne naređuj.
Lenart zna šta radi. -Ispljuni to smeće.
Sada je trenutak da se zauzmeš za sebe.
Tata, ne bojim se da budem debela.
Ne želim da budem mršava kao grana,
samo zato što strepiš od gojazne ćerke.
Klasična kognitivna terapija. Ne postepeno izlaganje, već lavina.
Matilda se suočava sa svojim demonima.
Radiš sa Core i9? -Aha.
Konju glupi! Kako da bilo šta nađem sa tim kršom od procesora?
Neka neko smesta ode po moje servere i monitore!
Inače neću ništa uraditi na ovom govnetu od kompjutera!
Neću da trpim arogantnu primadonu! Kako se usuđuješ, svinjo jedna?!
Kao da je tvoja oprema nešto bolja! Neću da vučem onu prikolicu!
Usrani monitori!
Šta se dešava, tata?
TBM, zar ne?
Upravo tako, Siriuse. Jeste TBM.
Šta je TBM? -Kasnije ćemo o tome.
Moramo do Ementalera po opremu. -Tretman baziran na mentalizaciji.
Igra uloga i stimulacija za postizanje emocionalne reakcije.
To je pojednostavljeno objašnjenje... -Lenarte!
Slušaj me dobro...
Nešto se ne uklapa.
Daje rezultate. Vidi.
Tata ti se socijalizovao. Metode nisu bitne, samo rezultati.
Uvrnutiji je nego ikada.
Šta će im onaj kompjuter u ambaru?
Nemoj da si joj više obratio. Jasno?
Boji se da se ne ugoji jer si joj stalno za vratom.
Pomažemo joj. -Ne treba joj pomoć.
Imao sam preko 4.000 sati terapije, znam o tome više od tebe.
Da li ti je tih 4.000 sati pomoglo?
Kaže čovek koji lomi vratove, ali se plaši koka kole i sladoleda.
Potrebna ti je pomoć, Markuse. Nema ništa sramotno u tome.
Važno je da i ti počneš da radiš na sebi.
Zašto ne može da veruje u Boga? -Prekini.
Pokušava da se adaptira životu bez majke. -Rekoh, prekini.
Ne ide to tako. Kad započneš sa terapijom,
ne možeš da staneš kad postane teško.
Prebiću vas obojicu na mrtvo ime ako ne prekinete.
Ni reči.
Ne, reći ću ti nešto...
Ne! Izvini! -Šta to radiš?
Ne, ne, ne! -Ne radi to.
Nemoj, molim te! -Prekini s tim!
Biću dobar, obećavam. Nemoj, nemoj!
Ne čini to. Nemoj.
Izvini! Izvini!
Do mojega.
Ovaj... -Nećemo o tome.
Nisam iz Horsense. -Prekini. Ne želim da čujem.
Uvek sam lagao o tome.
Iz Randersa sam.
Jesu li to oni?
Ček' da vidim... Možda je onaj.
Dobro ih odmeri. Jesu li to oni? -Da, to je on.
Sagnite se!
Dole, dole.
Ne! Nemoj da ga ubiješ!
Nemoj da ga ubiješ.
Video nas je. -Povešćemo ga sa nama.
Ubićete me? -Niko nikog neće da ubije ovde.
Opusti se. Kako se zoveš? -Bodaška Litvinjenko.
Mnogi me zovu Jens-Ole. Možete i vi, mnogo puta.
Nećemo, zašto bi te tako zvali? Zvaćemo te... ono prvo.
Imaš li mobilni?
Ako znaju ko sam, ne mogu kući.
Ostaješ ovde za sada.
Zar nije bolje da svi ostanemo ovde večeras? -Da.
Moramo da se naoružamo kako bi se odbranili.
Možeš li da radiš sa Lenartovom opremom? -Da. Ali su monitori propast.
Ludost je ne dati nam oružje u ovakvoj situaciji.
Bez oružja!
Aha, ali je u redu da uništim vid u ledenoj štali,
tražeći ogromnu količinu podataka na usranom kompjuteru.
Ako ne mogu da dobijem svoju osvetu,
nisam siguran da želim da budem deo toga!
Neću prstom mrdnuti ako me ne naučiš da pucam baš ovde i baš sada.
Dobro. Osposobite opremu i naučiću vas.
Nađite sve što možete o članovima bande, sa fokusom na Kurta.
Dobro. Za početak možemo da pucamo u ptice.
Ili lisice. Može li svako od nas da ubije po lisicu i stanemo?
Može. Prihvatite se posla. -A Bodaška?
Mama našeg "au pair-a" plaća više, jer su im plate preniske.
Ali to zavisi od toga koliko će Bodaška raditi ovde.
Sasvim normalno, mislim. 37 sati. Je l' tako, Markuse?
Trideset sati je maksimum za "au pair-a". -Odgovara mi i 37.
Koliko si radio na prethodnom mestu? -Zavisi.
I po 10, 12 sati dnevno. -Ljudi su stoka.
Koliko su te plaćali? -Pa...
Zarađivao sam oko 12.000 evra mesečno, ali mi je ostajalo 250.
Zaokružićemo na 30 sati, ako radiš više, platićemo dodatno.
Ne ostaješ, tata? -Neka ga.
Važno je da mu se dopusti da se povuče.
Igraš li šah, Matilda? -Jok.
Ali možemo da igramo "Star" ili "Afriku". Često smo to igrali.
Mog bivšeg kolegi su zvali Zvezda Afrike.
Na Novogodišnju noć ga je zadavio redovan klijent.
Lenarte. -Da?
Hoćeš li da me jebeš u dupe, pomaže da bolje spavaš?
Ne. Neka, hvala.
Sutra je pred nama dugačak dan.
Dobro. Laku noć. -Laku noć.
Lenarte? Hvala ti što si me spasio.
I hvala ti što me nisi jebao u dupe.
Taman posla. Lepo spavaj, druže.
Laku noć, Ementalere. -Laku noć, Oto.
Ćao. Gde je tata?
Na jutarnjoj terapiji. -U ambaru? -Da.
Poruči mu da sam ga pozdravila.
Fali ti dugme.
Ušiću ga večeras.
Momenat.
Vrh. Jako si lepa.
Nemoj da zaboraviš ručak. Srećno u školi. -Hvala.
Kurt "Tandem' Olesen - smrtna kazna. Kenet "Turbot" Jensen - smrtna kazna.
Noa "Majmun" Frandsen - smrtna kazna.
Zar nije lakše imenovati one kojima nije izrečena smrtna kazna?
Anker Trir, Tim "Drozd" Petersen i Vitus '"Krmak" Klausen su pošteđeni.
Imaju malu decu. -Da ne idemo malo u krajnost?
To je 22 ubistava. -Pokušali su da nas koknu.
Znaju ko smo i neće stati dok ih ne potamanimo.
Sada nema povlačenja.
Čim shvate da su pod napadom, biće teže doći do Kurta.
Već jeste. Uvek je okružen desetoricom.
Mogli bi da ubijemo jednog, udesimo da izgleda kao nesreća,
i sprašimo ostale na sahrani?
Biće žene i dece među prisutnima. Ne možemo to.
Šta je sa njihovim klubom? -Lenarte?
Miči se!
Uprkos očajnoj rezoluciji monitora,
vidi se da je klub pod stalnom prismotrom
policije i obaveštajaca. Nemoguća misija.
No, uvek sam im za petama i pratim njihove pozive i imejlove.
Vrebaćemo šansu kada Kurt bude u pratnji petorice ili šestorice.
Uskačemo mi ako ih bude više.
Pogotovo nakon obećane vatrene obuke.
M10 je stariji model.
Sastoji se od odbojnika, okidača, opruge,
cevi, optičkog nišana, čelika za povlačenje, udarne igle,
ručke za punjenje i šaržera. Počinjemo umetanjem odbojnika u oprugu.
Neće da uđe. -Nije lako za vas.
Umetni oprugu u klip. -Gotovo!
Bio si regrutovan?
Teško. Vidi me na šta ličim.
Kako si je tako brzo sklopio? -Nema mnogo delova.
Išlo je samo od sebe. -To je suludo.
Možeš li to opet?
Volim da sastavljam stvari. -Gotovo! Drugo mesto.
Ne razumem. Čemu insistiranje na sklapanju puške?
Naši životi mogu da zavise od toga. Alal vera, genije. Kako se to zove?
Zove se: "Jebi se, Ementalere!"
Da sam hteo da sklapam stvari, otišao bih u IKEU.
Telefon ukrajinskog pedera nađen je kod izlaza 51.
Trebalo bi da tu usredsredimo energiju.
Usredsredimo? -Nađimo Ukrajinca i naći ćemo njih.
Ulf Ementaler ima dva ortaka.
Svi su otpušteni pre dve nedelje.
Lenart Gerner Nilsen i ovaj lik, Oto Hofman.
Oto Hofman ima umrtvljenu ruku.
Zar nije lakše da ih potražimo,
nego da sedimo k'o drvene Marije pored izlaza 51 i čekamo pedera da prođe?
Naravno.
Nađite mi onda umrtvljenu ruku.
Izvali ovo.
Ovo ti je kao pica, a opet nije.
Previše sam stavio? -Uf, previše.
Kraljica ja najjača, a? -Numerički, da.
Strategijski je to pijun. Zavisi od partije do partije.
Svaka figura može da donese prevagu.
Šah je jedina igra na svetu u kojoj ne postoji sreća.
Nema kocki, džokera ili skrivenih elemenata. Sve je ispred nas,
a krajnji ishod partije zavisi od tebe same.
Uzmite grickalice.
Hoćeš da nas slikaš? -Naravno. Sedni na kauč.
Hoćete da vas snimim? -Može. -Samo da prebacim ruku.
Noler se sa još sedmoricom sastaje večeras u restoranu "Antorini".
To je blizu dokova.
Turbot potvrđuje da će i Kurt biti tamo u 19.00h. Noler časti.
Ukupno će ih biti dvanaestorica.
Možeš li da izađeš sam na kraj sa njima? Mogu i ja sa tobom.
Lenart i Oto su isto pokazali da umeju da barataju puškom.
Možemo da ih sredimo u unakrsnoj vatri kada budu izlazili.
To nam je najbolja šansa.
Idete sa mnom.
Neutroni su malo teži od protona.
Da je obrnuto, atomi ne bi postojali. Bez atoma ne bi bilo života.
Polazite, narode. -Kuda idemo?
Objasniću u kolima. -Ne može da sačeka? Matilda je napravila tortu.
Odmah, Ementalere. -Vreme je za večernju terapiju. Hajde.
Šta to laprdaš? -Ne vuci ga tako, tata.
Zašto uvek moraš... -Umukni kad ti kažem!
Ne mešaj se! Polazite!
Ne smeš tako da razgovaraš sa ćerkom. O čemu je reč?
Oružje? Šta si to naumio? -Markus će objasniti u kolima.
Šta će nam oružje? Nije li premračno za obračune?
Nećemo u nikoga pucati. -Postavićemo unakrsnu vatru. Začepi.
To je van svake pameti. Ubijanjem ljudi kupuješ kartu za zatvor ili groblje.
Zar ne daješ pet para za Matildu? -Umukni, bre.
Oto, ne uvlači... -Ništa ti neće vratiti ženu.
Zaustaviću kola i dobićeš po nosu.
Odradimo ovo zajedno kao tim, i natrag kući na kolač sa bananama.
Samo kažem da je mrtva...
Ovo nam mrsi konce za unakrsnu vatru. -Koji je njegov problem?
Ima ih kol'ko hoćeš. Trenutno taj što leži onesvešćen na putu.
Ćerka mu je nastradala u saobraćajnoj nesreći.
Zato je malo osetljiv po pitanju odnosa oca i ćerke.
Ne osećaj se loše, davno je to bilo. Zakucao se kolima u drvo.
Tada mu se oduzela ruka. Kobnog 12. januara, 2002.
Naduvao je 0,9 promila i oduzeta mu je saobraćajna.
Kažnjen je globom od 28.342 kruna (3.812 evra).
I drugarima hakuješ dosijee? -Ne, ne.
Oto nam je rekao.
Spomenuo je to nekoliko puta, a nešto smo sami saznali.
Drži sliku ćerke i žene u stanu.
Sam si to tražio, eksponiranjem svog privatnog života.
Pripremite se.
Ne, Lenarte. Ti ostaješ ovde. -Lenart ne dolazi?
Ko su one bajkerke?
Ne mogu da verujem. Rekao si da će biti sami.
To su napisali. Mora da je neko doveo ženske.
Idemo nazad na kolač sa bananama. -Stani malo.
Ni makac. -Kuda će?
Šta koji kurac radiš, čoveče?
Izvini.
Izvini. Nemam muda da to uradim.
Ti si sazdan za to, ja nisam. -U redu je.
Nije u redu.
Sada su mrtvi. On je mrtav.
Nije lako ubiti čoveka. Pogotovo prvi put.
Ne, ne mogu...
Ne želim više ikad da budem deo toga.
Nećeš ni morati. Samo upamti zašto to radimo.
Zašto to radimo? Šta ako momak koji leži tamo nije imao nikakve veze sa...
Umukni! Imao je! Svi su imali!
Razmislite o onome što su uradili.
Razmislite o silnim životima koji su uništili.
Bože dragi.
Da pustim radio, Ementalere?
Voleo bi to? Je l' ti se sluša muzika?
Ćale? -Ne sad, dušo. Radimo.
Spominjali ste nekog lika Ota sa umrtvljenom rukom.
Ko je Sirius Zen? -Neki peder kojeg pratim.
Ne znam ga. Izbacuje dobre recepte.
Dobro jutro. -Dobro jutro, zlato.
Šta ti se desilo, Oto?
Jesi li ti to uradio? Bolestan si!
Ti si trebao da umreš, a ne mama!
Došao sam da ti kažem da tvoj ćale nije to uradio. Pao sam.
Ne laži. Loš si u tome.
Svi ste loši. -Ne ljuti se na ćaleta.
Možda ne postupi uvek ispravno, ali se trudi.
Trud mu je za medalju.
Slažem se. Ali, nije mu dobro.
Znam to.
Ovo su događaji koji su doveli do nesreće?
I sve je počelo krađom bicikla?
Da mi nisu ukrali bicikl, ovo se ne bi desilo.
Mama ne bi morala da me odveze, i nebitno bi bilo
to što kola neće da upale i ne bi hvatale voz.
Kako je poziv tvog ćaleta uticao na događaje?
Rekao je da ne dolazi kući.
Mama se tako smorila da je predložila da preskočimo dan
i odemo do grada.
Znaš li da je svaki od ovih incidenata imao svoj sled događaja?
Kako to?
Otpušten sam tog dana, te sam uhvatio voz ranije nego obično.
Moraš da ideš unazad sve do kad sam naučio da ustupam mesto ženama.
Čovek koji me je tome naučio ima svoj sled događaja.
Sve tvoje nesreće su isprepletene sa drugim događajima,
i životima drugih ljudi. To je jedna velika jednačina.
Najmoćniji kompjuter na svetu ne bi mogao
da obradi sve tvoje podatke, čak i pametnica poput tebe
ne može da obradi ni delić toga,
i prema tome nikad nećeš moći da izvedeš uman zaključak.
Ukratko...
Gubiš vreme.
Znam.
Milion puta sam lupala glavu iskajući neki razlog.
Ali ga nema. -Upravo. Postoji milijardu razloga.
Ali ti oni neće pomoći.
Nekad u snu nađem lika koji mi je ukrao bicikl.
Vidim ga kako se odvozi na njemu, potrčim za njim,
i uhvatim ga.
Ali skontam da nije on kriv. Niko nije kriv.
Nego je lakše kad postoji neko na koga možeš...
...da se ljutiš.
Da.
Moja majka je imala sedmoro dece, ali su najmlađa gladovala
i bila kao čačkalice. Zimi smo se smrzavali,
pa je majka rešila da proda dete. Pale je došao i odveo me u Nemačku.
Iznajmljivao me je...
Ja sam kao gradski bicikl,
svako može da dođe i da me tera.
Ali onda smo došli kući na odmor i naleteo sam na vas.
Došli smo tri dana pre nego što ste ga ubili i spasili me.
To je nemoguće. Pale je bio u vozu nedelju pre.
Ne, ne vozom. Došli smo avionom.
Ali ne tri dana ranije. Sigurno ste pre toga došli iz Nemačke.
Ne, sleteli smo u ponedeljak, ubili ste ga u četvrtak.
Moram nešto da proverim.
Rekao sam nešto što ne treba?
O, ne.
Ne, ne, ne!
Selam alejkum. Dečice moja lepa.
Zemlja je jako lepa, zelena i ravna kao pita.
Ali me je njihova hrana razočarala.
Tata je jeo najgori sendvič u životu. -Gori od bakinog?
Tunjevina je bila ustajala, a hleb suv kao pustinjski pesak.
Sok im je imao ukus kamilje mokraće.
Morao sam sve da bacim u đubre i kupim Mekdonalds.
Omašio je za samo 3,28%.
Bilo je malo verovatno da neko toliko liči na brata Kurta Olesena.
Upozorio sam vas da biometrijska granica nije ispunjena.
Želeo si da to bude istina. -Nisam.
On je elektroinženjer specijalizovan za komponente vozova.
To je gotovo nemoguće. -Ipak je bila slučajnost.
Ti si je izmislio, Oto.
Rekao si da si ga prepoznao iz voza.
Uobrazio sam da jesam. Sigurno sam gledao kroz njega.
Ipak je reč o nesreći.
Izvini, Markuse. -Ko je to onda bio?
Molim?
Ako to nije bio on, ko onda?
Ko?!
Rekao si mi da nije bila nesreća.
Ali to jeste on.
To je on. To je on.
Markuse... -To...
Markuse?
Diši lagano i smireno. -Šta se dešava? Šta se dešava?
Lagano i smireno, tako je. -Strah me je.
Šta si rekao? -Strah me je.
Znam. Sve znam.
Pogledaj me u oči.
Mrtva je. Nema je više.
Da, mrtva je. Diši. Dođi.
Dođi. Tako je. Izbaci sve iz sebe.
Ima jedna stara ukrajinska legenda o slučajnosti.
Ispreda priču o Ljubavi Vasilkovni iz Vitebska,
zanosnoj princezi,
koja je lovila medveda jutra nakon prvog prolećnog punog meseca.
Džinovski medved je zaskoči i odgrize joj prst,
sa sve njenim omiljenim dijamantskim prstenom.
Tačno deset godina kasnije,
jutra nakon prvog prolećnog punog meseca,
u istoj gustoj šumi, na istom mestu,
ode ona opet u lov.
Ona sada ubi džinovskog, starog medveda.
Kada su rasporili medvedovu utrobu,
prstena nije bilo.
Ništa.
Dobro.
Sada ćemo sa uzbuđenjem čekati da voda provri.
Zašto si došao ovde, Oto?
Zato što je policija sedela skrštenih ruku.
Ili zbog toga što smo zamenili mesta.
Zato što sam ja taj koji je trebao da umre.
Tada sam ugledao Matildu u bolnici i izgledala je tako bespomoćno.
Lenart i Ementaler su ti se samo pridružili?
Nemaju mnogo prijatelja.
Ponekad mislim da ljudi sa problemima nađu jedni druge.
Isto kao i sa debelim ljudima, osećaju se manje debelo skupa.
Život je tako za nijansu podnošljiviji.
I ti moraš da naučiš da živiš sa nekim stvarima.
Ne znam da postoje stvari sa kojima moram naučiti da živim.
Moraš naučiti da prihvatiš smrt svoje žene.
Zašto?
Potrebna ti je stručna pomoć.
Nema tu pomoći.
Ništa ne pomaže više. -Da, ali...
Imaš Matildu. -Nismo ni trebali da je imamo.
Pre nego što se rodila, bar sam još uvek verovao
da će sve imati nekakvog smisla kad budemo dobili decu.
Imaš odgovornost prema ćerci.
Vidim koliko si ti bio odgovoran prema svojoj.
Ne. Nisam bio.
Bio sam idiot.
Mislio sam samo na sebe.
Ali ne prođe dan da ne poželim...
...makar još jednu šansu...
...da joj potražim zaturenu četku za kosu ili...
raspravljamo o tome da li sme da ima psa.
Ili da se nadrndam na nju što nije mleko vratila na mesto.
Nemam čime da se ponosim.
Ali ti imaš.
Gledam tebe i Matildu i poželim da sam ti.
Možda ništa više nije važno,
i neće ni biti ako ne razviješ vezu s tim.
Ne poznaješ Matildu, zato je ne razumeš.
Trebaće vremena pre nego što dobije smisla.
Iziskuje vremena.
Ali ti ga imaš.
Iskoristi ga.
Izvini ako sam pobesneo i povisio ton.
U redu je.
Dugujem i ja tebi izvinjenje za nos.
Zdravo. -Siriuse.
To si ti? -Da.
Ne, to znači "zovem te kasnije".
Daj mi ruku. -Ne!
Slušaj. Slomiću ti jedan prst
pa ćeš mi reći gde si ovo snimio Ota Hofmana.
Kada, gde...
Reći ću vam. Nemojte mi slomiti prst.
Sada ću dva, jer si me prekinuo. -Nemojte, molim vas.
Šta želite da znate? -Tri jer si drukara.
Ode i četvrti jer si cmizdravko.
To je samo prst.
Zvuči dobro. Pravo u petu.
Možda bi mogla malo da ublažiš...
Otrči u svoju sobu i sakrij se ispod kreveta.
Ostani tamo bez obzira na sve. Važi? Otpuzi.
Je l' neko pogođen? -Mene su pogodili u stopalo.
U rame. Sa strane. -Ja sam čitav.
I ja sam čitav. -Sagni se, Ementalere!
Uspeo sam da izbegnem metak.
Lenarte, dođi da mi pomogneš.
Torba sa M10-ama je u podnožju stepeništa. Brži si od mene, idi.
Vidiš li ih?
Zašto si ih sve rastavio? -Nema veze, baci ih ovamo.
Zdravo.
Vojničino!
Istupi na svetlo!
Vojničino, istupi na svetlo!
Istupi na svetlo inače ću joj razneti glavu.
Na kolena i odloži pušku.
I pištolj u pantalonama.
Overimo govnara.
Ovo je teško sranje. Šta smo ti mi učinili?
Ne boj se, zlato.
Biće sve u redu. Dođi.
Pozvaću Hitnu.
Ne boj se.
Da li boli? -Ne.
Jako mi je hladno.
Stižu, tata. Stižu.
Trebalo je da te poslušam.
Mislim da mi je potrebna pomoć.
Izvini.
Tata.
Stižu svakog trena. Nastavi da pričaš.
Izvini. Izvini.
Tata...
Šta je ovo?
Šah. Hvala, Matilda. -Nema na čemu.
Baš je lepo. -Na Ota je red da odabere poklon.
Da vidimo šta imamo ovde. Ovaj. Čoveče.
"Za Ementalera od Markusa i Matilde."
Vao. -Šta je to, leba ti?
To je rog.
Možeš li da stvaraš magiju na tome?
Mislim da ne mogu. Šta hoćete da vam sviram?
Šta ti se ćefne! Neku staru pesmu.
Koju?
Sviraj bilo šta.
Jebeš mi sve ako ću to da slušam na Badnje veče!
Smiri se. Diši duboko.
U uniformi si u Tivoliju.
Na travnjaku smo. -Da.
Znam da ti to možeš.