Як і більшість живих істот,
голуб швидко асоціює натискання важіля з винагородою.
Але коли таймер автоматично звільнює його кожні 20 секунд,
голуб цікавиться,
"Що я зробив, що заслужив на це?"
Якщо в цю мить, він махав крилами,
він буде продовжувати махати, впевнений у тому, що його дії,
мають вирішальне значення на те, що відбулося.
Ми називаємо це: "голубині забобони."
МІСТЕР НІХТО
Що я зробив, що заслужив на це?
Як ви почуваєтесь, після нашої останньої зустрічі?
- Хіба я вас знаю? - Ми зустрічаємось щотижня.
Я лікар Фельдхайм.
- А хто ви? - Ніхто.
Немо Ніхто.
Дуже незвичайне ім'я, вам так не здається?
Іноді, люди звуть мене містером Яннп.
Як?
Я-Н-Н-П.
Який ні хріна, не може пригадати.
Яким було моє перше запитання?
- Я не знаю. - Ви можете сказати скільки вам років?
Мені 34.
Я народився у 1975.
Ви б не могли подивитися на свої руки?
Якщо ви не хочете цього робити, не дивіться.
Перед вами є дзеркало.
Ні. Я...
Який зараз рік?
2009.
Мені 34.
Я народився 9 лютого, 1975 року.
Тоді напевно сьогодні, ваш день народження.
Мені 34.
Мені 34!
Я мушу прокинутись!
Не відкривай, Немо. Сонце ріже мені очі.
Привіт, друзяко.
Привіт, мої маленькі янголята.
- Час до школи, чуєш? - Угу.
Вставай.
Елізо, я відвезу дітей до школи.
- Досить, Поле. - Мене звуть не Пол.
Поле?
Тату...
Поле, не треба будити батька.
Елізо.
Це я, Джин.
- Я помер? - Поле, йди пограйся.
- Хто така Еліз? - Я нікого не знаю, з таким ім'ям.
Немо, ти дуже стомився. Тобі треба відпочити.
Я увімкну для тебе телевізор.
Я піду в дім.
- Сонце ріже мені очі. - Що?
Сонце ріже мені очі.
Немо, прийшли твої друзі.
Привіт, Немо.
Як ти сьогодні почуваєшся?
Ти знаєш, хто я?
Немо, ми усі дуже хвилюємся за тебе.
Усі чекають коли ти повернешся в офіс.
Місіс Ніхто.
Це Джуліан Маршалл.
І пряма трансляція з нової Нью-Йоркської лікарні,
де ми побачимо фінальний епізод із серіалу "Останні смертні"
М-ру Ніхто 117 років і він не був тіломерізован!
В нього навіть немає, такої милої свинки зі стволовими клітинами.
Прямий ефір на "WWB"
М-р Ніхто, буде останньою людиною на землі, яка помре від старості.
- М-р Ніхто... - Останній смертний.
Останній смертний.
Отже, лікарю,
в Національних Архівах не знайдено жодного слова, про його особистість.
Нічого про його минуле.
Нам невідомо, хто такий, м-р Ніхто.
Так само, як і йому.
Спогади нашого пацієнта заплутані,
але в його стані - це звичайна річ,
коли кожен спогад пригадується дуже чітко.
Давайте спробуємо, дещо нове.
Я кажу про стару техніку.
Я нічого необіцяю.
Можливо шматки спогадів повернуться.
А можливо нічого не станеться.
Ви згодні спробувувати?
Ви дуже розслаблені.
Ви чуєте лише мій голос.
Ваші повіки важчають.
Ваші руки і ноги важчають.
Я рахуватиму до трьох.
Коли я скажу три...
Ви зануритися в сон.
Один.
Два.
Згадайте день, коли ви прийшли сюди.
Три.
Ви спите.
СПИТЕ...
Згадайте, що було до цього.
Коли я скажу три...
Один...
Два...
Три...
Згадайте.
Я пам'ятаю те, що було дуже давно...
Ще до мого народження.
Я бігав з тими, хто ще не народився.
Коли ми ще не народжені, нам відомо все.
Все що відбудеться.
Коли приходить твій час,
янголи Забуття кладуть палець, на твої вуста.
Тсс.
Від цього не верхній губі залишається позначка.
Вона означає, що ти усе забудеш.
Але мене янголи не помітили.
Потім, ти маєш знайти татка і маму.
Це не легкий вибір.
Білявий з блакитними оченятами. Це усе, що я прошу.
Ендрю!
Було б добре, якби у нашого сина була компанія.
Ану заспокося!
Це нормально думати про дітей, коли досягаєш певного віку.
Ну, принаймні для жінок.
- Це сенс життя... - Життя. Кохана, я ще не договорив.
Це сенс життя.
Не те, що б ми хотіли дитину.
Але ми спали разом.
- Це дуже важливий досвід. - Це дуже важливий досвід, так.
Я думаю, якби у нас була дитина, це допомогло б моєму чоловіку.
Ми б назвали його Джордем. Так, Джордже?
У нас був пес, але він помер.
Зрештою, я обрав їх, тому що від жінки приємно пахло,
а чоловік сказав.
Я можу тобі розповісти, як ми зустрілися.
Так мало статися. Ти чув коли-небудь про Ефект Метелика?
Жили колись, татко і мама
і звали їх "Татко" і "Мамо."
Вони знайшли маленьке гарненьке немовля
і назвали його "маленьке гарненьке немовля".
Немовля народилося там.
Воно народилось в той день, а не в інший.
Його татко і матуся живуть в домі номер 7.
Все, що ти бачиш, існує.
Ми бачимо це.
Я бачу матусені очі. Але я не бачу свої очі.
Немовля бачить свої руці, але не бачить себе.
Отже, чи існує він насправді?
Чи я, дійсно існую?
Бу.
# Еники-беники їли вареники.
# Еники-беники, квас:
# вийшов маленький Тарас.
# Раз, два, три!
# Раз, два, три! Біжимо ми як вітри,
# А жмурити будеш ти!
У мамусі є гребінець для волосся і помада, для губ.
Вона добре пахне.
У татка є годинник і волосся на руці.
Годинник каже "тік-так".
Якщо немовля падає, мама плескає в долоні.
Вона каже, "Браво".
Браво.
Чому я це я, а не хтось інший?
Тому завтра до нас завітає свіжий атмосферний фронт
Він розвіє усі хмари на вихідні.
Отже, час робити барбекю.
Доброго дня.
Чому ми пам'ятаємо минуле, але не майбутнє?
Коли ти запитуєш матусю, вона відповідає,
- "Досить питати чому." - Досить питати чому.
- "Це складно." - Це складно.
Так.
Все гаразд. Я...я журналіст.
В лікарні інтерв'ю заборонені. Я лише хотів поставити кілька запитань.
Моя знайома працює тут медсестрою. Вона допомогла мені зайти.
Котра година?
14:12.
Де ви це дістали?
Я позичив його в Університетському музеї.
Але він досі працює.
Мені немає чого вам розповісти.
- Я... - Я містер Ніхто.
Людина, якої навіть не існує.
Ви пам'ятаєте, яким був світ, до квазі-безсмерття?
- Що? - До тіломерізації.
Безперервного оновлення клітин.
Яким був світ, коли люди були смертні?
Були машини, які усе забруднювали.
Ми палили цигарки. Ми їли м'ясо.
Ми робили усе, що могли, в цьому смітнику і це було дивовижно.
Але більшість часу, нічого не відбувалося...
як у Французьких фільмах.
А в сексуальному плані? Перед тим, як секс вийшов з ужитку?
Ми займалися сексом!
Усі постійно займалися сексом.
Ми закохувались.
Котра година?
Що було до Великого Вибуху?
Ну, розумієте,
поняття "до" не було, тому що до Великого Вибуху,
час не існував.
Час, це результат розширення самого Всесвіту,
але що станеться, коли Всесвіт припинить розширюватися...
чи розпочнеться зворотній процес?
Яким тоді стане час?
Якщо Теорія Струн правильна,
у Всесвіті існує дев'ять просторових вимірів,
і один часовий вимір.
Зараз, ми можемо уявити, що на початку,
усі виміри були переплетені одне з одним
і під час Великого Вибуху, три часових виміра,
а саме: висота, ширина і глубина,
і один часовий вимір, який нам відомий, як час, відокремились у самостійні виміри.
Решта шість залишилися в початковому і переплетеному виді.
Отже, якщо ми живемо у Всесвіті переплетених вимірів,
як нам відрізнити...
ілюзію від реальності?
Час, в традиційному значенні, вимір що рухається
лише в одному напрямі.
Але якщо, один із додаткових вимірів був не просторовий,
а часовий?
Якщо ви перемішаєте картопляне пюре і соус,
потім ви не зможете його відокремити. Це назавжди.
Дим виходить із таткової цигарки,
але ніколи не повернеться назад.
Ми не можемо повернутися назад.
Ось чому, так важко зробити вибір.
Ви повинні прийняти правильний вибір.
Доки ви не зробили вибір, усе здається можливим.
- Привіт, Немо. - Привіт, Анно.
- Привіт, Немо. - Привіт, Елізо.
- Привіт, Немо. - Привіт, Джино.
Оскільки Анна і Немо погодились зв'язати себе вузами шлюбу,
і засвідчили це перед обличчям Бога і всіх присутніх.
Оскільки Еліз і Немо погодились зв'язати себе вузами шлюбу,
Джин і Немо погодились зв'язати себе вузами шлюбу,
І я оголошую вас чоловіком і дружиною...
Тих, кого поєднав Бог, ніхто не в силах роз'єднати...
Татко розповідає, що можна точно передбачити, коли Марс з'явиться на небі,
навіть через сто років.
Але найкумедніше те,
що татко не знав, що з ним станеться,
через дві хвлини.
Мамо!
Це не можливо, ніхто не знає своє майбутнє.
Але я, пам'ятаю його.
Ти пам'ятаєш минуле, але не майбутнє.
Повір мені. Я знаю.
Іноді відбуваються події і я відчуваю, що вони вже відбулися раніше.
Ну, це дежавю.
Це відбувається з кожним, час від часу.
Ні! Це через янголів Забуття!
Вони не поклали палець на мене!
Нуж-бо!
Хапай! Хапай канат!
Один, два...
Чи повинен м-р Ніхто, померти власною смертю?
Чи його існування потрібно штучно продовжити? Проголосуйте зараз!
Натисніть "хрестик," якщо ви за штучне продовження,
Натисніть "нуль," якщо ви за природній плин подій.
Ми повернемось після цього!
Ви теж можете відправитися у відпустку на Марс.
Бронюйте квитки з економією в 16000 тис. одиниць.
Добре, Анно, ходімо.
Потім татко і мама цілувалися увесь день.
Отже, Немо, ти прийняв рішення?
Ти хочеш поїхати зі мною? Чи хочеш залишитися з батьком?
Немо!
Вибачте, я-я не зрозумів.
Ви лишилися з батьком, чи поїхали з мамою?
- Тату, це моя провина? - Звісно ж ні.
Це моя провина.
Я запропоную вам гарну угоду, за цей тип шнурків.
Дуже гарну угоду.
Згадайте.
Немо...
Немо.
Синку, час прокидатися.
Знаєш що? Ти запізнишся до школи.
Немо, це я.
Закладаюсь, що ти не виконав домашнє завдання.
Поквапся і дороби його.
Я декого запросила на вечерю.
І сподіваюсь, ти триматимеш язика за зубами!
- Як подорож? - Нормально.
- Вдалось побачити гарні квартири? - Так. Вдалося побачити декілька гарних.
Немо, не потрібно так витріщатися на людей.
Та нічого. Все нормально.
У нього справжній дар змушувати людей почуватися незручно.
Все гаразд.
Це відбудеться в суботу...
Ви будете за кермом свого автомобіля...
Ви будете насвистувати...
Ви не побачите перехресття...
Раптово, ліворуч від вас з'явиться потяг.
І розчавить вас.
Це геть не смішно.
Немо думає, що може передбачувати майбутнє.
Я можу. Я передбачив аварію з батьком.
Так, мені завжди цікавило, можливо це ти опустив ручне гальмо?
Ніхто не спроможний передбачати майбутнє, ніхто не знає, що відбудеться.
Я знаю.
Якби ти міг, то знав, що я зараз зроблю.
Я знав, що ти так скажеш.
Пишаєшся собою?
Чому ти постійно руйнуєш усе, що я...
Думаєш, я не заслуговую, на власне життя?
Ти міг би залишитися з батьком, якщо так хотів.
Прошу уваги.
Дозвольте познайомити вас, з новою ученицею в нашому класі.
Її звуть Анна.
Анно, сідай, будь ласка.
Добре, відкрийте сторінку 215.
Там, ми учора зупинилися.
Ми продовжимо розмову про клімат і рослинну зону,
а також про фактори погоди в кожній з цих двох зон.
Існує п'ять факторів, котрі визначають погоду.
Атмосферний тиск...
Ти будеш плавати?
- Ходімо, вода тепленька. - Ні, я...
Ходімо плавати з нами. Там мої подруги, ходімо.
Вони дурепи.
Я не плаваю з дурепами.
Козел.
А бодай йому, що мене змусило сказати: "Я не плаваю з дурепами?"
Анно.
Немо.
Так.
Як твої справи?
Добре.
А у тебе?
Теж, добре.
Це твої діти?
Так.
Що ж, побачимось.
Так...
Ще побачимось.
А бодай йому, що мене змусило сказати: "Я не плаваю з дурепами?"
Ти будеш плавати?
- Ходімо, вода тепленька. - Ні, я...
Я не вмію плавати.
Вибач?
Я не вмію плавати.
Ось так.
Будь ласка, нікому не розповідай.
Агоов, ти йдеш плавати?
Ні, мені вже перехотілося. Я посиджу тут.
Немо складе мені компанію.
Добре.
Синку? Я...я хочу тебе познайомити з...
- Гаррі ти вже знаєш. - Привіт.
А це його донька, Анна. Анно, це Немо.
Чому б вам не потиснути руки?
Як справи на роботі?
Фу, я не вірю їм.
Як тільки запитаю в себе, скільки їм років
Вони вже переспали?
Не знаю.
Сподіваюсь вони користуються презиками.
Я зовсім не хочу молодшого братика.
Я радше б помер.
Твоя мама п'є пігулки?
Гадки немаю.
Треба якось підкинути їй до кави.
Здається гормони вдарили їй в голову.
Іноді я бачу майбутнє.
Мабуть не дуже весело знати, що відбудеться.
Ви й досі тут.
Я що заснув?
Іноді я не сплю.
І думаю...
Я думаю, як усе було.
Це все, що мені лишилося.
Що ви бачите, коли дивитесь на мене?
Дратівливого дідугана, який ніколи не відповідає на запитання?
Який змішує усе в купу?
Який тільки і робить, що їсть харчі?
Ні, це не я.
Я...
Я ношу шорти.
Мені дев'ять років.
Я можу бігати, швидше за потяг.
Я не відчуваю біль у спині.
Мені 15.
І я закоханий.
Я закоханий.
Немо?
Можливо він заснув в кабінеті?
Ні, я щойно дивилась, його там немає.
- Анно, ти бачила свого брата? - Він не мій брат.
Ось ти де. Добре спав?
- Хто це? - Це я.
Це я, тату...
Немо.
Твій син.
Звичайно, син.
- Де ти був? - Тато, я був у крамниці.
Після школи я завжди працюю в крамниці.
Знаєш, хлопець твого віку, має частіше гуляти.
Ти можеш залишати мене самого, ти ж знаєш. Я-я впораюсь.
Тату, це не проблема.
Я люблю бути вдома.
З пошти принесли листівку, від твоєї мами.
- Ти й досі її не прочитав. - Я знаю. Я прочитаю її пізніше.
Невже ти нехочеш поїхати і побачити її?
Я не бачив її сім років.
Якщо їй так хочеться побачити мене, вона знає, де я.
Тату, в мене є усе, що треба.
Усе чудово.
Після трьох місяців,
і шістьох днів подорожі...
корабель рухався...
в Туманність Рака...
на одній лінії з Ураном...
і його п'ятьма супутниками.
Нарешті він наближався до Марса і його колоній.
На борту...
комп'ютер контролював штучний сон пасажирів.
Еліз.
Я не божевільна.
Та ну, все не так погано!
Я не казав нічого такого.
Ходімо, Немо.
- Даруй? - Ходімо звідси. Він такий зануда.
Ти потонеш.
- Звідки ти знаєш моє ім'я? - Ми навчаємось в одній школі.
Ти ніколи мене не помічав. Ти нікого не помічаєш.
У тебе є дівчина?
Ти що гей? Чому в тебе немає дівчини?
Я не знаю...
Мені...мені вона не потрібна.
Розкажи що-небудь про себе.
Ти дзюрив собі в штани, і усі знають, що ти дивакуватий.
Ти завжди один...
Розкажи.
Скажи бодай щось. Нуж- бо.
Гравітація на Марсі складає 0.38 сотих.
Це втричі менші ніж на Землі.
Поверхня планети вкрита пилом із окисленого заліза.
Ти неймовірний.
- Підніми руку і промов "я присягаюсь." - Навіщо?
Пообіцяй, що коли я помру, ти розвієш мій прах на Марсі.
За деякими підрахунками долетіти до Марса можна за сім-вісім місяців.
Скажи "я присягаюсь."
Я присягаюсь.
Ще малими ми були сусідами.
Я Еліз.
Невже ти не пам'ятаєш?
Еліз.
То ось звідки в мене відчуття, що я вже бачив тебе, чи щось таке.
Так, це дежавю.
- Сигнал від очей надходить у пам'ять...
Ні, це не те.
Може в іншому житті?
В будь-якому разі...
Я запам'ятала тебе.
Нам не можна.
Ти не знаєш мене і я не дуже гарна людина.
Навіщо ти так говориш?
- Елізо, зажди! - Я подзвоню тобі.
У тебе немає мого номера.
Що відбувається, коли ми закохуємось?
В результаті певних подразників,
гіпотоламус здійснює потужний викид ендорфінів...
Але чому саме ця жінка або чоловік?
Можливо це викид феромонів, що не мають запаху,
і які відповідають нашому привітному генетичному сигналу?
Чи це фізичні риси обличчя, які ми впізнаємо?
Мамині очі...
Запах, який стимулює радісні спогади.
Чи кохання...це частина плану?
Глобального плану військових дій, між двома способами відтворення.
Бактерії та віруси - безстатеві організми.
З кожним діленням клітин, з кожним розмноженням,
вони мутують і вдосконалюються набагато швидше, ніж ми.
На це, ми відповідаємо найлютішою зброєю:
Сексом.
Дві людини, змішуючі свої гени,
перетасовують карти і створюють людину, яка протистоятиме вірусам краще.
Ніж його батьки.
Отже, ми навіть неусвідомлюючі, беремо участь у війні, між двома способами відтворення?
На сьогодні, це все.
Як все було?
Ти хочеш знати правду?
Гаразд. Це було добре. Це було дуже добре.
- Привіт, коханий. - Я трохи запізнюсь.
Нічого. Не хвилюйся.
- Я кохаю тебе. - Я кохаю тебе сильніше.
- Я сильніше. - Я сильніше.
- Добре. - Змахлював.
Гаразд, бувай.
Я завжди любив рибу.
І ніколи не думав, що одного дня вони теж мене полюблять.
Ви дуже розслаблені.
Ваші повіки важчають.
Пригадайте.
Пригадайте...
Немо...
Дідько.
Анно...
У нас є справи. Ми повернемось через годину.
Анно, прикрийся! Ти обгориш на сонці.
Я тебе хочу.
І я тебе хочу.
Назавжди.
Щоб не сталося.
Без тебе, мені немає життя.
Без тебе немає життя.
Ти схожий на мого сина.
Тату, я і є твій син.
Мій син вищий за тебе.
Еліз.
Щойно хтось зайшов.
Якби я міг, хоча б поворушити пальцями.
Або кліпнути оком.
Думаєш він нас чує?
Ти помітила якусь реакцію?
Я не знаю, але...
У мене відчуття, що він чує нас.
Хто там?
Що я тут роблю?
Якщо ти чуєш мене, поворуши пальцями.
Я повинен вибратися звідси.
Повернутися до початку аварії.
Я вірю в одну річ.
Я вірю, що ми повинні завжди казати "я кохаю тебе" людині, яку ми кохаємо.
Я кохаю тебе.
Немо...ми не повинні.
Я кохаю Стефано.
Що?
Ти бачив його, на тій вечірці зі мною.
Він не кохає мене.
І що...
Я все одно його кохаю.
Я нічого неможу вдіяти.
Я закохана в нього.
Вибач.
Тату, я збираюся одружитися.
О!
І хто, ця щаслива дівчина?
Ні, все не так.
Я одружусь на першій дівчині, яка сьогодні танцюватиме зі мною.
Дякую, Немо.
Немо.
Того дня, я прийняв багато безглуздих рішень.
По-перше, я нічого і ніколи не залишу на випадок долі.
По-друге, я одружусь на дівчині, яка їде поряд зі мною.
По-третє, я стану заможним.
Четверте, у нас буде дім.
Величезний дім!
Пофарбований у жовтий колір, і сад,
а також двійко дітей, Пол і Майкл.
П'яте, у мене буде машина з відкидним верхом. Червоний кабріолет.
І басейн. Я навчуся плавати.
Шосте, я не зупинюсь, доки не досягну цього.
Тату?
Поле, не треба будити батька.
Елізо?
Це я, Джин.
- Хто така Еліз?
- Я нікого не знаю, з таким ім'ям.
- Поле, йди пограйся.
Немо, я для тебе, бодай щось, означаю?
Я лише...
Я лише хочу поставити тобі одне питання.
Ти зробив це навмисно?
Я знайшла це на столику біля ліжка.
В житті настає момент, коли здається, що все звужується.
Вибір зроблено і я лише можу йти за ним.
Я знаю себе, як свої п'ять пальців.
Я можу передбачити кожну свою реакцію.
Усе передбачено.
Моє життя було поставленно на цемент з подушками і ременями безпеки.
Я контролював усе.
Я зробив усе, щоб стати заможним, і зараз, коли я усього досягнув,
мені, до біса, нудно.
Найважче зрозуміти одне, живий я, чи ні.
Це мій почерк.
Я не пам'ятаю.
Джин?
Що ти сказав?
Мені наснився дивний сон.
Важливо, щоб ви зрозуміли.
В житті усе відбувається, не так...
як ми плануємо.
Гаррі і я подумали...
Життя не таке, як ми собі уявляємо.
Про що ти говориш?
Я нерозумію.
Анна вже знає.
Гаррі і я вирішили розлучитись.
Що?
Чому?
- Ви не маєте права! - Досить, ти також молодець!
Я не знаю, що коїться між вами обома
і не хочу знати. Це збочення!
- Заради Бога, ви ж брат і сестра. - Він не мій брат!
Ти знала!
І не сказала мені.
Куди ви переїжджаєте?
В Нью-Йорк.
Через 10 днів.
Мій батько знайшов там роботу.
Чекай мене біля маяка...
кожну неділю, добре?
До нашої нової зустрічі.
До кінця життя, добре?
Це ще не кінець.
Ти перше і останнє кохання в моєму житті.
Десять днів.
Взагалом це...
14 тисяч...
400 хвилин.
Я хочу, щоб зараз усе зупинилось.
Щоб усе лишилось так, як зараз, назавжди.
Вони кажуть, якщо ти уповільниш дихання...
час уповільниться.
Так кажуть Індуси.
Я мушу запам'ятати запах, кожної частини твого тіла.
Ми зустрінемось біля маяка.
Анно, час їхати.
Я кохаю тебе.
Анно!
Анно...
Ти чуєш мене?
Ми повинні думати про майбутнє.
Буде чудово, якщо ми переїдемо в дім.
Почати нове життя.
У нас буде басейн?
Ти ж боїшся води. Навіть плавати не вмієш.
- Ти ніколи не знаєш, чого хочеш. - Ти знаєш, чого я не хочу?
То скажи мені, чого ти не хочеш?
Я не хочу бути схожим на тебе.
Ти нічого не знаєш про мене.
Я завжди любив басейни.
Коли я стану дорослим, у мене буде басейн.
Анно.
Мені здається, наче ти, ось-ось, вийдеш із-за рогу вулиці.
Іноді я кажу собі...
можливо ти живеш у тому ж самому місті, що і я.
І я не знаю, де ти.
Можливо ти тут, майже поруч.
Немо, ти чуєш мій голос?
Анно!
Після 90 днів, бортовий ком'пютер,
так само підтримував метаболізм пасажирів,
на рівні жаби, яка знаходиться у сплячці.
Його зажди захоплював той факт,
що деякі жаби, можуть переносити зиму в цілковито замерзлому стані.
І коли приходить весна (кома),
вони розмерзають і продовжують знову жити (крапка).
На бортовому комп'ютері з'явилося...
Кінець сплячки.
Вітаємо на Марсі.
Ми сподіваємось, що у вас був приємний сон, і освіжаюче пробудження.
Будь ласка, залиште свої спальні костюми в реанімаційних кабінах
і направляйтесь в зал для гостей.
Вас відправлять до кімнат відпочинку і відновлення сил,
щоб ви підготувалися, до першої екскурсії на червоній планеті.
Напевно найгірше в перебуванні на Марсі,
те, що тут нічого не відбудеться.
Час здаватиметься повільним і порожнім.
Здається, тут немає чим особливо зайнятись.
Сподіваюсь, я взяв з собою достатньо справ.
Зараз день.
Настав день.
Сонце зійшло.
З правого боку тепліше, аніж з лівого.
Вона відрізняється від тієї, що була сьогодні вранці.
Інший парфюм.
В неї м'які руки.
Еліз.
Це Еліз?
Ми не...Ми не повинні.
- Я кохаю Стефано. - Тсс.
Нічого не кажи.
Лише тебе я кохаю.
Ти можеш розраховувати на мене, щодо Марса.
Я обіцяю.
Можливо ти хочеш прогулятися, або що?
Я нічого не хочу.
Нічого.
- Я огидна. - Ні. це не так.
- Ти не огидна. - Я не можу так більше жити.
Подумай про те, які чудові у тебе діти.
Припини мене підбадьорювати. Від цього я лише більше відчуваю провину.
Що зі мною не так?
Як мама?
Вона трохи втомилась. Вона спить.
- Вона завжди стомлена. - Так, вона завжди стомлена.
В неї депресія?
Ну, їй то добре, то погано.
Я не знаю, як ви,
але, коли у мами станеться наступний припадок гніву,
я піду жити в інше місце.
Отже...хто знає жарт?
Є такі?
Я знаю.
Що це таке: зелене, маленьке, та їздить то вгору, то вниз?
Горошина в ліфті.
Це не смішно. Гумор пенсіонерів.
Ти, як, нормально?
Звісно. Якщо з мамою не все гаразд, це не значить що зі мною теж саме.
Я не можу більше цього витримати.
- Цей шум... - Я попрошу їх поводитись тихіше.
Але це день народження Джойс.
Що я за мати така?
Я мушу встати.
- Тобі весело? - Так.
Сказати тобі одну річ?
Не можна влаштовувати вечірки, якщо на них не весело.
- Так діла не буде.
- Я знаю... - І знаєш що ще, Тес?
Ти дуже красива.
Красива, красива, красива...
Але твої друзі щось не дуже танцюють...
І твоя мама повинна виправити ситуацію!
Танці!
Гей, ти!
О, о! Я перетворююсь на...
на собаку!
Тепер всі разом. Нумо, раз... два... три!
Це був чудовий день.
Найкращий за багато часу.
Так-тарак.
- Готовий? - Бувай, тату.
Бувай. Бувай.
- Розважайся. - Бувай тату.
Бувай - бувай.
Я йду!
Я йду! Я йду!
Все буде гаразд.
Все буде нормально. Облиш.
Ти кохаєш мене?
Я жити не можу без тебе.
Немає життя без тебе.
Не спіши.
Мені потрібно звикнути.
Я багато розмовляла з тобою, коли тебе небуло поруч. Це так дивно для мене...
розмовляти з тобою насправді.
Мені потрібен деякий час, Немо.
Коли нас розлучили в 15 років,
я сказала, що нікого більше не покохаю.
Ніколи.
Ніколи не прив'яжусь.
Ніколи не осяду.
Нічого не залишу для себе.
Я вирішила вдавати, ніби живу.
І це те, на що, я чекала.
Увесь цей час...
Відмовляючі усім можливим життям, лише задля однієї...
З тобою.
Але я вже відвикла від нього.
знаєш...від кохання.
Я боюсь знову втратити тебе,
Я боюся знову жити без тебе.
Я...
Я налякана від цього.
Нам потрібно трохи часу.
Але, коли я знову побачу тебе?
Подзвони мені за цим номером,
через два дні.
Я чекатиму тебе, біля маяка.
Знаєте чому я втратив Анну?
Тому що двома місяцями раніше.
Один безробітний бразилець варив яйце.
Тепло створило мікро-клімат у кімнаті,
невелику різницю температур,
і сильний дощ, двома місяцями пізніше на іншому куточку Землі.
Той бразилець варив яйце замість того, щоб працювати.
Він втратив свою роботу на швейній фабриці,
тому що, за шість місяців до цього,
порівнюючи ціни на джинси,
я придбав ті, що дешевші.
Одне китайське прислів'я каже:
"Одна сніжинка, здатна зігнути лист бамбука".
Виробництво джинсів, перемістять до інших країн.
Я втратив будь-який слід до Анни.
Я чекав на неї...
щодня.
Анно.
Немо.
Він повернувся.
Страх повернувся.
Мене вже нудить від пігулок!
Мене нудить від лікарів. Це все безглуздо.
Я щось зроблю. Я більше не можу цього витримати.
Я боюсь.
Я не знаю, що робити...
Мені часто сниться один сон.
Це доісторичний час.
Я чую, як ти кричиш...
І проганяю ведмедя.
Ти більше не боїшся.
Але коли я прокидаюсь...
Коли я прокидаюсь,
ведмедя немає,
але ти все одно налякана.
Я не мисливець на ведмедів.
Я керівник заводу з виробництва копіювальної техніки,
який залишив свою роботу.
Я навіть не можу поворухнутися.
Я не живу.
Усі мої спроби, лише погіршують становище.
Я б залюбки прогнав вемедя геть...
щоб ти більше не боялася.
Наскільки вроджені наші страхи?
Коли в інкубаторі з гусячих яєць народяться пташенята,
а потім над ними запустити макет, що нагадує гуску в польоті
вони витягнуть свої шийки вгору і покличуть її.
Але коли ми змінимо напрям руху макету
він буде схожий на сокола.
Реакція пташенят буде миттєвою.
Вони пригнуться від страху, хоча ніколи раніше не бачили сокола.
Без будь-якого навчання,
вроджений страх допомагає їм вижити.
Але у людей...
яким стародавнім небезпекам,
відповідають наші вроджені страхи?
НЕМО...ОБЕРНИСЬ...
Агов.
Агов!
Вибачте!
Згадайте...
Згадайте!
Кохана, це я.
То Еліз померла, чи ні?
Я не зрозумів.
Ви не можете і мати дітей, і не мати їх.
Привіт, тату.
Привіт.
Діти, я буду за хвилинку.
- Ти не зголодніла? - Я нічого не хочу.
Нічого.
Що ти сьогодні робитимеш?
Я думав про гарну можливість, помити машину.
Що тобі та машина?
Ти про що?
Чому ти так піклуєшся про ту машину, коли твоя дружина залишається тут, на самоті?
Що за проблема з машиною?
Більше немає проблем з машиною.
Що таке?
Чому ти дивишся на мене ось так?
Немо?
Я кладу цукор собі в каву?
Будь ласка, можеш відповісти?
Немо?
Немо, ти не знаєш мене. Ти ніколи не дивився на мене, по-справжьому.
Ти завжди був десь-інде.
Ти усвідомлюєш, як сильно ти образив мене?
Мені дзвонив адвокат. Він сказав, що ти усе переписав,
на моє ім'я.
Чому, Немо?
Що у тебе на думці?
Ви хочете вдало порибалити?
Тоді вам потрібен наш інструмент - вудка "метелик."
Для напруженої та ефективної риболовлі.
Придбайте сьогодні, лише зараз.
Джин.
Я піду куплю вудку.
М-ре Джонс.
- Так. - Ми вже отримали ваш багаж.
Будь ласка, йдіть за мною.
Я відведу вас до готелю, де ви зможете відпочити.
Зустріч о третій годині.
Деніель.
Деніель Джонс.
Вас звати Деніель Джонс?
Звісно ні!
Деніель Джонс...
Алло?
Деніелю?
Так.
Ти що здурів?
Я ж казав тобі не приїжджати. Вони просто оскаженіли!
Вони знають, що це ти. Не залишайся там!
Це дивно.
У нього взуття різних розмірів.
Мабуть він всох.
Коли ти старішаєш, то всихаєш.
Ніхто не всихає, це брехні.
Ти вколошкав не того, от і все.
Космонавти всихають на п'ять сантиметрів коли повертаються на Землю.
- Через тяжіння, чи щось таке. - Думаєш, цей хлопець космонавт?
Земля вібрує по-іншому.
Відчуваю інші парфуми.
Скільки їй років?
Двадцять п'ять?
Тут також інші люди.
Почнемо з початку.
Пальці на клавіатурі.
Ліва рука Ф, І, В, А.
Права рука Р, О, Л, Д.
- Що трапилось? - Мені снився Стефано.
Йому начхати на мене.
Стефано?
Я кохаю його.
Я не бачу іншого пояснення мого теперішнього стану.
Це єдина можлива причина.
Я кохаю його.
Я знаю, що я божевільна.
Кожного ранку коли я прокидаюсь і відкриваю очі я бачу твоє обличчя,
і я починаю плакати.
Я розумію, що поруч з тобою моє життя проходить повз мене.
Чому ти такий спокійний?
Як ти це витримуєш?
Ти - не людина.
Я не знаю, що робити.
Це ж не моя провина, правда?
Ти ж мене не покинеш?
Ні, я не можу жити без тебе.
Я усім завдаю болю.
Тобі.
Дітям...
- Я більше так не можу. - Разом ми впораємось.
Якщо я тут залишусь, ви підете на дно разом зі мною.
Ми навчимося плавати.
Я кохаю тебе.
Вона покинула мене.
Знаєте, як кажуть.
Врешті-решт, все закінчується,
навіть погане.
Привіт.
Зверху багато не знімайте, дякую.
- Скільки з мене? - 20 доларів, будь ласка.
- Тримайте. - Дякую.
- 20 доларів, будь ласка. - Тримайте.
Дякую. До побачення.
Бувайте. Гарного дня.
Чому сигаретний дим, ніколи не повертається в сигарету?
Чому молекули поширюються в протилежних напрямках?
Чому розлита крапля чорнил, ніколи не набирає початкової форми?
Тому що Всесвіт рухається в напрямку розширення.
Це принцип ентропії - розсіювання енергії.
Всесвіт має схильність
прямувати до стану підвищеного безладу.
Принцип ентропії
зв'язаний з поняттям часової осі.
Результат розширення Всесвіту.
Але що трапиться, коли сили гравітації
зможуть протидіяти силі розширення?
Або якщо енергія вакууму виявиться надто слабкою?
В ту саму мить, Всесвіт може розпочати процес стиснення.
Велике Стиснення.
То ж що станеться з часом?
Він піде в зворотньому напрямі?
Ніхто не знає відповіді.
Де Пітер?
Пітер поїхав годину назад. Я його підміняю. Я вибрала третій і четвертий кадри.
Мені більше подобається працювати з Пітером. Я не мав на увазі, що ви недостатньо професійні.
Але...
Забудьте. В житті можна зробити лише один кадр.
Якщо він поганий, просто змиріться з цим.
Ви знали його?
Ми працювали разом.
Якщо мені судилося померти, а тобі жити,
- Мені так шкода. - Дякую.
Мої щирі співчуття.
Пітер був моїм колегою.
Я знаю.
Я бачила ваше шоу. Дякую, що прийшли.
Будь ласка, скористайтесь можливістю
востаннє поглянути на поверхню планети
з нашого оглядового майданчика.
Ваш елеватор за мить прибуде до транзитної станції Марсу.
Що ми робимо з цими всіма велосипедами?
Це на експорт. Робоча сила тут значно дешевша.
Китай став надто дорогим.
Будь ласка, пройдіть до підготовчої зони,
де ви знову вдягнете костюми для сну.
Ви також отримаєте...
Привіт.
Я Немо.
Анна...
Дуже приємно.
Що привело вас на Марс?
Я вимірювала найбільшу відстань від Марсу до Землі.
Я вивчаю час. Знаєте...
Ту штуку, через яку не все відбувається одночасно.
І?
Велике Стиснення відбудеться в 2092
і люди, що не протитримаються так довго, отримають свободу.
А ви?
Я просто виконує стару обіцянку.
Привіт.
Ми... познайомились на похороні вашого чоловіка.
Так.
Коли я вас бачу, то в мене виникає дивне відчуття, що ми були знайомі раніше.
Це називається дежавю.
Це інше.
Це наче...
наче все було насправді.
Вибачте, ви напевно думаєте, що я цілковито божевільний.
Я не намагаюсь фліртувати з вами.
Я також вдівець.
Мені... Мені шкода. Я повинна йти.
Можливо іншого разу.
Немо?
Я чув, що ти помер. Що ти потонув.
Потонув?
Тривога! Тривога! Наближаються метеорити.
Не панікуйте.
Тривога! Тривога!
Я хочу прокинутись.
Я хочу прокинутись!
ГРУ ЗАКІНЧЕНО.
Ви в порядку?
Коли я скажу три, ви прокинетесь.
Один...
Два...
Три.
ПРОКИДАЙТЕСЬ......
- Мамо. - Я вас знаю?
- Це я! - Що ви хочете?
- Генрі! - Це я. Твій син, Немо.
Мій син тут.
Я вас не знаю. Ви божевільний. Краще йдіть, або я викличу поліцію.
Мамо.
Що ви бачите?
Він питає мене, що я бачу.
Я кажу, що це чорнильна пляма.
Він каже:
Ви повинні сказати більше.
На мою думку, це чорнильна пляма на аркуші паперу.
Ні.
Потрібноі сказати, про що ви думаєте, дивлячись на це.
Я думаю про чорнильницю.
Потім він сказав: "Гаразд...
Цього достатньо".
.йакітВ .омеН
Ви повинні проголосувати до завтра!
Голосуйте!
Та виграйте канікули на Місяці.
Для всієї сім'ї.
Виграй подорож на Місяць!
Позмагайтесь на казковому гольф-курорті.
Вони оголосили результати голосування?
Мені шкода.
В моєму віці.
Свічки коштують більше, ніж сам торт.
Я не боюся помирати.
Я боюся, що я був недостатньо живий.
Це має бути написано на кожній шкільній дошці.
Життя - це ігровий майданчик.
Або ніщо.
.йакітВ .омеН
Немо. Втікай.
ЗАРАЗ
Немо. Втікай. ЗАРАЗ
Немо!
НЕМО, ПРОЧИТАЙ НОВИНИ.
Трагічна автомобільна аварія на шосе
Немо, перегорни на 5 сторінку.
Немо, подивись в кінець вулиці.
НЕМО ПОДЗВОНИ 123 581 1321
- Алло, хто це? - Алло, хто це?
Хто це?
Мені сказали подзвонити на цей номер.
Мене звати Немо, Ніхто.
Це типу такий жарт?
Ні. Ні. Я...
- Операторе? - Так?
Мені потрібна адреса проживання абонента з номером 123 581 1321.
Хвилинку, будь ласка.
12358 Олівей Стріт.
Привіт, Немо.
Я радий, що ти знайшов мене.
Все це, напевно, виглядає дуже складно для тебе,
але все простіше, ніж ти думаєш.
Обережно зі стільцем. Він поломаний.
- Ти в порядку? - Нормально.
Мені варто було попередити тебе раніше, але...
Я не міг через сценарій.
Сценарій?
Текст нашої розмови!
- Ти чуєш мене! - Те для чого ти живеш,
зараз в минулому.
Принаймні, для мене.
Я - це ти...
на 70 років старіший.
Все що ти говориш, я говорив, коли був молодший.
Я тільки мав відтворити сценарій нашої розмови.
Все записано ось тут.
- Я не можу... - Повірити?
Для мене...
... час йде назад.
Я почав з кінця історії
і прямую до її початку.
Я не розумію.
В цьому житті, тут,
Ти не існуєш.
Не знаю чому...
Тільки Архітектор знає.
Архітектор?
Малий...
Що біг за поїздом.
Можливо твої батьки ніколи не зустрілись.
Можливо твій батько помер, коли катався на санчатах.
Можливо ти був одним з багатьох,
чий генетичний код не досягнув пункту призначення.
Можливо, коли вона померла...
Доісторична жінка...
Вона перервала спадковий зв'язок, до якого ти належиш.
Тому в цьому світі...
Ти не існуєш.
Якщо підрахунки Анни вірні,
тобі потрібно залишатись живим до 12 лютого 2092 року.
5:50 ранку.
Вибачте, я не знаю, як довго ми не записувались.
Мені потрібно відправити запис до завтрашнього ранку.
Все що ви розповідаєте суперечливе.
Ви не можете бути в одному місці та односачно в іншому.
Ви хотіли сказати, що ми повинні зробити вибір?
Всі ті життя, котре з них...
Котре з них правильне?
Кожне з цих життів правильне.
Кожин шлях, є правильним шляхом.
"Все на світі могло бути чимось іншим...
і мати безліч значень."
Тенесі Вільямс.
Ви занадто молодий для такого.
Ви не можете бути мертвим і все ще знаходитись тут.
Ви не можете неіснувати.
Чи існує життя після смерті?
Після смерті...
Як ви можете бути певні, що хоча б жили?
Вас не існує.
І мене також.
Ми живимо, лише в уяві дев'ятирічної дитини.
Нас вигадав дев'ятирічний хлопчина,
який стоїть перед неможливим вибором.
Біжи! Біжи!
Немо!
Біжи!
Біжи, Немо!
Немо!
Я кохаю тебе.
Анно!
Немо!
Лише тебе я кохаю.
В шахах,
це зветься Цугцванг,
коли єдиний можливий хід
не робити жодних ходів.
Подивіться.
Це море.
Дитина усе руйнує.
Йому це більше не потрібно.
Раніше, він не міг зробити вибір,
тому що не знав, що станеться.
Зараз, коли він знає, що станеться
він невзмозі зробити вибір.
Дякую, дякую!
Дякую.
Це найкращий день в моєму житті.
Анно.
Переклад здійснено на сайті www.notabenoid.com http://notabenoid.com/book/13923/45600
Перекладачі: w2958l, smisha_, yume