Ненавиджу жахливості. Мені потрібно готувати роботу з біології.
Мила, у нас безкоштовні квитки. Ти забула?
А в сусідньому кінотеатрі – фільм Сандри Буллок.
Ніхто не піде на цю Сандру Буллок, якщо вона, звісно, ​​не гола.
А-а, і ти хочеш дивитися фільм "У дар ножем"!
Це адреналін, Морін. Мені подобається страх, первісне почуття.
Так, я знаю, що тобі це подобається.
Ти любиш тупі білі фільми про тупих білих дівчаток.
І особливо... Особливо, коли ріжуть їхні білі дупи. Ясно?
А Сандра Буллок у нас не біла?
Ні, я говорю, що у фільмах жахів історично не буває афроамериканців.
Коли ти встигла стати знавцем чорного кіно?
Слухай, я читаю журнал "Розваги на цьому тижні" і знаю це добре!
Так, Морін, я теж читаю "Чорний дріб".
У вас бувають чорні фільми з чорними акторами в чорних костюмах, з
чорними синцями, і щоби їли чорну сіль, і ходили з чорними руками?
- Вітання. Це вам. - Що тут?
Сувеніри до фільму Надіслали з кіностудії.
О-о, і навіть маска. Спасибі.
Я вб'ю тебе!
Дуже романтично.
УДАР НОЖЕМ
За мотивами книги Гейл Уезерс "Вбивство у Вудзборо"
Ну, давай, знімай!
Ну навіщо вона роздяглася? Яке відношення її гола дупа має до сюжету?
- Моріне, я не знаю, але в мене вже встав. - Допоможи собі сам.
- Алло? - Алло?
- Хто це? - Здогадайся.
Ні, щоправда, хто?
А ти на когось чекала?
Ні.
Поклади трубку, якого біса ти треплешся!
- Хто це? - А кого ти хочеш почути?
Закінчуйте ігри!
Озирнися, твій хлопець десь поруч.
У мене зараз нема хлопця.
А хочеш, щоби був?
Маячня! Дай грошей, я йду за попкорном.
- У тебе є гроші. – Це мої гроші, а я хочу взяти твої.
Що ти мовчиш?
- Трусиха. - Спасибі.
Не мовчи. Язик проковтнув, чи що?
Я тебе не знаю. І ти мені не подобається.
- Повний аншлаг. - Чудово.
– Салют. – Салют.
Будь ласка, попкорн без олії та маленьку дієт-пепсі.
- Одну хвилину. - Спасибі.
— Я туди більше не піду. - Та гаразд, боягуз, це ж кіно.
Ні, це справжня історія. Цих хлопців убили кілька років тому у Каліфорнії.
– Ваш попкорн. - Спасибі.
Слухай мені було так страшно.
Зараз я тебе вб'ю!
Отримуй! Я вб'ю тебе! Я вбивця!
- Дурень! - Вибач, не міг стриматися.
- Навіщо ти це зробив? - Розслабся.
- Гей, що ти? – Я не люблю, коли лякають.
- Мені це не подобається. - Мила, це ж кіно.
До речі, фільми жахів дуже збуджують.
Не зрозуміла?
Добре, йдемо на Сандру Буллок.
Та ні, Сандра вже почалася. Давай залишимось тут.
Тільки не треба мене лякати, гаразд?
Гаразд. Мені потрібно в туалет.
Чекай мене у залі.
Вибачте.
Ні. Щоправда, я не хотіла. Я не хотіла. Вибачте.
Будь ласка, не робіть мені боляче. Не потрібно. О боже, я не хочу вмирати.
Мати! Мамочка! Я прошу... Я прошу вас, не треба.
Я не хотіла вас образити, правда. Я прошу вас, будь ласка, не треба.
Ні, ні, ні, не роби цього! Ні! Ні!
Біжи! Біжи! Швидше! Іди!
Милий, ну годі.
Ти якраз вчасно. Тепер вона своє отримає.
Хочеш попкорну?
Я б на її місці втекла звідти.
Почалося.
Він уб'є її! О Боже.
"КРИК - 2"
Алло?
, Так?
- Назви свій улюблений жах. - Хто це?
А ти здогадайся.
- Корі Гілліз. 555-0176. - Чорт!
- До твоєї уваги, Корі... - Чорт!
Такі дзвінки є злочином і переслідуються згідно із законом.
Сподіваюся, фільм сподобався.
- Пора знову міняти номер? - Ні, я гадаю, не варто.
– Вчора була прем'єра. - Гаразд.
Знаєте, Роне, неприємно, коли Вас звинувачують у злочині,
якого Ви не робили. Особливо – у вбивстві.
Всі знають, що ви невинні. Як тепер до Вас належать?
Здебільшого, непогано, хоча деякі й досі тримають дистанцію.
Для мене це дивно. Адже я завжди всім допомагав.
Але тепер Ви реабілітовані.
Так. Лише шкода, що я не отримав за це компенсацію.
Після виходу книги Гейл Уезерс честь Коттона Вільмі відновлено.
Хочеться вірити. Хоча Гейл попрацювала на славу.
Гей, ворушись, а то спізнишся. І не забудь про вечірку клубу "QBZ".
Боюся, що я не зможу, Хелл.
Що? Навіть не намагайся втекти. Ти обіцяла мені.
- Швидше, не відмовлялася. - Ніхто не просить тебе вступати.
Просто поп'єш пива, поспілкуєшся.
Хеллі, я не люблю секти.
– Це ж клуб. - І що?
Слухай, Сіде, розслабся, хоч би на пару днів.
Добровільне самітництво шкодить твоєму здоров'ю.
- Все добре. - Все добре?
Так, я знаю, все гаразд. І ніякого напруження, так?
Подивіться новини.
Двох студентів коледжу було вбито вчора під час прем'єри фільму "У дар ножем".
З того часу поліція повідомила лише імена жертв.
Сьогодні планується провести прес-конференцію.
Загиблі Морін Еванс та Філ Стівенс закінчували Віндзорський коледж.
- Де Ренді? – У нього вранці теорія кіно.
- Сідні! Сідні! - Чорт! |
- Сідні, Ви знали загиблих? - Вам ніхто не загрожував?
- Залиште мене в спокої! - Що Ви можете сказати про вбивство?
- Пропустіть мене! - Будь ласка, Сідні. Сідні!
Те, що сталося у кінотеатрі, пов'язане із змістом фільму.
Це якийсь моралізм. Реальне насильство ніяк не пов'язане із цим.
Ні, ще як пов'язано! Ти що, новини не дивишся?
Гей, убивця був у масці примари. Все як у кіно. І зв'язок очевидний.
Це не так. Кіно не винне в тому, що ми робимо.
Це класичний приклад наслідування мистецтва життя.
Теорія тут ні до чого. І мистецтво також. Я із цією дівчинкою вивчала біологію.
Точно. Я з тобою згоден. А тобі я хочу щось сказати, Міккі.
Я сам пройшов через це. Життя – це життя. Вона така, як є.
Кінь, Ренді. При всій моїй повазі, вбивця імітував дії маніяків,
, .яких обезсмертила ця картина.
- Спасибі. - Правильно.
На вашу думку, він ніби намагається продовжити фільм у житті.
- Удар ножем? Навіщо йому це потрібне? - Це мистецтво.
Та кинь, кинь. Всі продовження – просто дешевка.
Що за дурість, Ренді? Багато продовжень кращі за оригінал.
- Так? – Наприклад?
- Скажи. - "Чужі". Продовження краще.
Так, про смаки не сперечаються.
Спасибі. Слава Ріглі Скотту! А ще?
"Чужі" - це класика! Ясно? "Відвали від неї, сука!"
А можна так: "Не підходь до неї, сука!" Це ознака класики?
- І все-таки я правий. - А ще?
- "Термінатор-2". - У тебе на Камерона встає?
Завжди.
Стривайте, перший "Термінатор" увійшов до історії.
- "Сара О'Коннор?" - "Так.
Ну добре Добре. "Дом-2", друга історія.
Що?
Продовження занапастили фільми жахів як жанр.
А я маю інший приклад. Точно. "Хрещений батько", частина друга.
– Зробив його! - Дуже добре. Оскароносний виняток.
Ну гаразд, годі. На цьому закінчимо. Про продовження ми ще поговоримо.
Ну, містере оригінальність, а що б Ви змінили у фільмі?
Я б закінчив дівчисько.
Триста людей бачили, і ніхто нічого не зробив. Вирішили, що це рекламний трюк.
– А це було б геніально. - Знову все спочатку, Ренді.
Та ні, всяке трапляється: грабують, гвалтують, калічать, убивають.
Кінотеатри у наш час – небезпечне місце.
- Так! А ти на все це плюєш! - І тобі раджу. Нас це не стосується.
Ренді, хтось у масці вбив двох людей на прем'єрі фільму про нас із тобою.
- Збіг. - Пам'ятаєш, що було у Вудзборо, Ренді?
- Це серйозно! - Знаю, Сід, але я хочу це забути.
Продовжимо своє псевдо-квазі-щасливе життя.
- Дереку, привіт. - Вітання.
Я тебе всюди шукаю. Чому тебе на заняттях не було?
Щоб усі дивилися і думали: "Це вона!"
- Чим тобі допомогти? – А ти можеш допомогти?
Можеш повернути нас у псевдо-квазі-щасливе життя?
Знаєш, Сідні, маю один спосіб.
- Так? - Ну, і який же?
Зовсім непогано.
І тепер – у ліжко.
Чим вони загрожують? Ти жартуєш? Безглуздо знімати картину з прокату.
Газети цими вихідними збільшать тиражі. Фільм має рекордні збори.
Нам потрібне це інтерв'ю! Запам'ятай!
– Буде. - Давай, люба.
Міс Уезерс? Вітання. Я Джойл, ваш новий оператор.
- Досвід є? - Так. Я знімав фінал турніру у лото.
- І що? - мало не отримав нагороду.
Значить так, Джойле, запам'ятай: я говорю - ти знімаєш. Не розслабляйся.
Будь напоготові - і ми порозуміємося. Тепер ти граєш у вищій лізі.
Я вас не підведу. Все під контролем. Ви кажете – я знімаю. Все ясно.
Вибачте, міс Уезерс, можна Вас на хвилинку?
- Ні, я гадаю, не варто. – Тоді на секунду?
Я знаю, Вам багато хто це говорить, але я Ваша велика шанувальниця.
Я прочитала Вашу книгу. Не могла відірватись.
Так психологічно, так глибоко. Я просто закохалася у Ваш роман.
- Спасибі спасибі. - Немає за що.
Я теж пишу для нашої місцевої газети "Пост телеграф".
Я Дебі Солт. Я відвідувала Ваш семінар у Чикаго.
Я сиділа в першому ряду і весь час ставила запитання.
- Так, я вас дізналася. - Спасибі.
Хочу подивитись фільм. У Вас із ним купа проблем?
Усі говорять про зв'язок насильства на екрані та в житті.
- Що ви про це думаєте? - Без коментарів.
Місс Уезерс, для мене було б величезною честю процитувати Вас у своїй статті.
- Гаразд. Процитуйте. - Чудово.
Ваша лестощі безцеремонна і неприкрита. Кінець цитати.
Що Ви відчуваєте, ставши героїнею новин?
Міс Уезерс, Ваша думка про цей злочин?
Хвилину уваги. Я – шеф поліції, Луїс Хартлі.
Шеф Хартлі, я Гейл Уезерс, автор "Вбивства у Вудзборо".
Що, якщо вбивця – маніяк?
У нас немає доказів, що це маніяк. Я хотів би зачитати...
Які запобіжні заходи вжито поліцією?
Ну, по-перше, ми вважаємо, що це вбивство - одиничний випадок.
Ми розглядаємо кілька версій та зараз їх розробляємо.
- Боже! Який натовп! – У вас є підозрювані?
- Сідні, це Гейл Уезерс. – Що?
Вона солює на прес-конференції, присвяченій її ж книзі.
А незабаром вийде фільм із тією ж Гейл Уезерс.
– Вона врятувала нам життя. - Вона наростила ікри.
Шеф Хартлі, Ви введете у місті комендантський час?
Підійду ближче.
На даний момент ми проводимо розслідування.
– Це вона і є? - Так.
Ми оглядаємо місце злочину та, звичайно, опитуємо студентів.
- Привіт дівчата. Розважаєтеся? - Доброго дня, сестра Луй і сестра Мег.
- Вітання. Привіт, Сідні. – Салют.
Тобі знову нагадали про той жах.
– Як ти витримуєш? - Напружусь.
Як дивно, правда? Такий гомін. І все через тебе.
Але це фігурально висловлюючись. Хоча у світі все взаємопов'язане.
Ну що, Хеллі, ти приведеш свою подругу на вечірку?
- Ні. У мене багато роботи. - Ми приїдемо.
- Чудово. - Запам'ятай, Стіве, ми за тобою спостерігаємо.
Якщо тобі щось знадобиться – скажи.
Клуб "QBZ" завжди прийде на допомогу.
- Так. Бувай! - Бувай!!!
- Невже ти почнеш одягатися, як вони? - Нізащо!
Цей клуб "QBZ" - якесь збіговисько повернутих.
ГЕЙ! Я також член цього клубу.
О Боже!
Хто це?
Дьюї!
Вітання! Що ти тут робиш?
– Я за тебе злякався. - Так?
Дізнався, що сталося, і одразу ж прилетів.
- Поговоримо? - Так. Так.
- Ти в порядку? - Все добре, Дьюї.
Точніше сказати, було добре. До сьогоднішнього дня.
Ну що, у театрі лад. Я вперше здобула головну роль.
Це чудово.
Так, мені подобається. У мене чудові друзі. Є навіть хлопець.
Симпатичний. Вчиться медичною. Нахилів до психозу немає.
Я просто злякався.
Слухай, Сіде, якщо якийсь псих вирішив піти стопами Біллі Луміса,
то тобі просто необхідно його впізнати. Чи її, чи їх.
Вони могли вже з'явитися у твоєму житті.
Тепер вони чекають.
Будь ласка, Сід.
Ну так. Думаєш, я не розумію, Дьюї?
Що мені тепер робити? Про всіх забути та закопатися в землю? Що?
Будь напоготові. НЕ панікуй.
Я постараюсь поговорити з шефом Хартлі.
Я затримаюсь тут. Хочу переконатися, що ти у безпеці.
Так. Спасибі.
Бувай.
- Вітання. Все добре? - Так.
- Хто це? - Старий друг.
Це Дьюї, герой Вудзборо. Навіщо він тут?
Хвилюється. Це мій приймальний брат.
Похорон – найкращий привід для зустрічі друзів. Сумно.
Шеф Хартлі сказав, що дівчину вдарили ножем сім разів.
- Припини! - Привіт, Сідні.
- Як ти? - Нічого. Що Вам потрібне, Гейле?
Ми вирішили зробити про тебе репортаж, Сідні.
- Коттон? - Привіт, Сідні.
Ми – у Віндзорському коледжі. Сідні Прескотт зустрілася з Коттоном Вільмі.
Вперше після того, як вона помилково звинуватила його у вбивстві своєї матері.
- Що ви робите? - Що ви відчуваєте?
Як протікало Ваше життя останні два роки?
Сідні, я хочу сказати, що прощаю тебе.
Як і ти, я хочу повернутись до нормального життя.
- Хочете щось сказати? - Та пішла ти!
- Гей, Сідні! Візьми себе в руки. - СІДНІ, поділіться З нами своїми...
- Я з тобою поділюся! - Досить. Стій, стій, стій!
- Ти все встиг зняти? - Так, я все встиг зняти.
Сід! Стривай, стривай, стривай! Куди вона, Гейле? Сідні! Куди вона пішла?
Гейл, я думав, це офіційне інтерв'ю. В чому справа? Вона не знала?
Так, це жорстоко.
Почуття треба залишати вдома, любий! Нас і не повинні любити.
Гейле, ти обіцяла мені 10 хвилин ефірного часу...
І ти їх отримаєш, як я візьму це інтерв'ю.
Не тікай, Гейле! Я ж... Гейл, я свою справу зробив.
Джойлі!
Дьюї?
А ви тут звідки?
Дайте їй спокій. Їй і так чимало дісталося.
До речі, для Вас я – Дуайт.
Я роблю свою справу, Дуайт.
І начхати, хто при цьому страждає.
ГЕЙ! А хто врізав мені?
Я засуджую насильство, але Ви особисто отримали заслуги.
Сторінка 32: "Дьюї ввалився в кімнату, як якийсь незграбний ведмідь".
- Читали мою книгу? - Так, я вмію читати, міс Уезерс.
Дьюї, не приймайте все близько до серця. Це просто книжка.
Сторінка 41: " Фізично відчувалася недосвідченість Дьюї " .
Скажіть, а Ви не надто гостро реагуєте?
Ні. Мені здається, що Ви жадібні до грошей і слави, і Ви вже вибачте,
посередня писака, у якої замість серця просто шматок льоду.
- Ви вже не ображайтеся. - Дьюї, я ніколи не хотіла...
А раптом мої повільність та недосвідченість
, .Усього лише спосіб позбавити людей від непотрібних очікувань.
І що дозволяє мені шукати оптимальний вихід із ситуацій, що складаються.
Ну вибачте...
Я не знаю що сказати. Щоправда, мені шкода.
Ні, шкодувати маю я. Я Вас недооцінив. Прошу мене пробачити.
Піду набирати досвіду.
До речі, Вам іде цей колір.
Невже?
Перестань, я не хочу тягти тебе силоміць.
Мені здається, незважаючи на всі банальності клубу, ти зможеш у ньому розважитись.
Загалом, ти все сама побачиш, Сідні.
Ти ніяк не можеш забути, що спеціалізуєшся на психології, Хеллі.
Я в порядку.
Зараз ти знову затягнеш стару пісню: "Я добре!.."
Ти нервова, боязка, неврівноважена людина.
- Сідні прийшла! – Салют!
- Ні, я, правда, рада. Салют. – Салют.
Дівчатка, хочете випити?
Взагалі-то так. Але ми самі собі наллємо.
Я їх обожнюю. Вони ще разом? Я їх три тижні не бачила.
- Ні, вони знову посварилися. - Щоправда?
Сара дізналася, що Біллі переспав із Гвен. Вона знову його покинула.
- Бідолашна дівчинка. Як мені її шкода. - Стривай, хтось дзвонить.
- Клуб "QBZ". - Алло?
- Так? - Хто це?
- Сісі. А ви хто? - А як ти вважаєш?
Тед? Ти де? Знову п'єш? Стривай.
Тед дзвонить. Схоже, набився. Я тобі потім передзвоню.
Мерзотник! Дзвонить, коли нап'ється! Не їзди до нього, Сісі!
Добре Добре. Я передзвоню.
Так, Тед, ти знову набився? В чому справа?
- Хто такий Тед? - Вибачте. Я вас переплутала з іншим.
Я є інший.
Кому ви телефонуєте? Тут нікого немає.
А де все?
На вечірці "Кислотний дощ" у клубі "QBZ".
А чому ти не пішла?
Я сестра-тверезниця. Чергую на випадок, якщо потрібно буде когось підвезти.
- Дуже шкода. - "Пес із головою!" - Ось наш девіз.
- А хто вам потрібен? - А якщо я скажу, що ти мені потрібна?
- А якщо я скажу "поки"? - А навіщо тобі це потрібне?
А чому Ви відповідаєте питанням?
- Мені цікаво. - Так? А мені набридло!
Ви бажаєте залишити повідомлення?
А ти хочеш сьогодні померти, Сісі?
Клуб "QBZ".
Ну що, Тедді дзвонив?
Ні, якийсь засранець вирішив мене налякати.
Після цього фільму "У дар ножем" придурки як із ланцюга зірвалися.
- Чорт! - Ти що?
- Якийсь шум. – Де?
Вгорі.
Чорт!
- Алло? - Вбий, убий, убий!
- Алло? - Помри, помри!
- Годі! - Як ти могла залишитися там одна?
На мою думку, я вже не одна.
Я йду.
- Алло, погано чути. Ти де? - На вулиці.
- Без паніки. Виклич охорону. - Гаразд.
- Охорона. - Я із клубу "QBZ".
- Я не чую! Алло алло? - Тепер чуєте?
- Алло? - Алло? Чорт!
- Так, я дзвоню... - Я вас не чую! Алло алло?
- Алло, я вас не чую! - Я із клубу "QBZ".
Мене хтось лякає. Алло? Чорт!
- Вітання. - Тоні, ти мене налякала?
Вибач будь ласка. Мені ніхто не дзвонив?
- Що ти тут робиш? - Я тут живу.
- Я думала, ти підеш на вечірку. - Так, я прийшла переодягтися.
Зараз тікаю.
- Клуб "QBZ". - Сісі на місці?
- Так. А хто каже? - Це Тед.
Твій недорозвинений друже.
Ну гаразд, побачимось. Не забудь увімкнути охорону.
Бувай.
Алло, Тед?
Чорта з два! І тепер тобі жодна охорона не поможе!
Алло?
Ні! Ні! Ні!
Допоможіть! О Боже! Пустіть мене!
Усі вважають, що жіночі клуби – за оральний секс, але це не так.
Особисто ми підтримуємо презервативи, кохання, повагу, відповідальність.
А як любити - це не важливо. Так?
- Так звичайно. - Коктейль?
Ти що так довго?
– До речі, Дерек – друг нашого клубу. - Але ми про це не говоримо.
Дівчатка, ви й так дали мені багату їжу для роздумів. Спасибі.
- Ну ось, бачите. - Малятко, потанцюємо?
Із задоволенням. З тим широкоплечим хлопцем із чоловічого клубу.
- Може, організуєш? – Неприємно. Пролетів.
"Вдар у відповідь імперії". Сюжет сильніший. Ефекти кращі.
Це не продовження, а частина трилогії. Так планувалося.
- А мені там подобаються кудлаті малюки. - А-а, евоки. Вони вибухають.
- Вітання. - Ну як ти?
- Нічого. - Вони тебе не кривдять?
Вони огидні.
Здається, ти не вступатимеш у клуб "QBZ".
- Не думаю. - Я впевнений.
Агов хлопці! У "QBZ" щось трапилося. Всюди поліція.
- Швидше! - Біжимо швидше! Треба подивитися!
Її кілька разів ударили ножем. Це не самогубство.
Спасибі.
Гейл, вітання. У нас знову неприємності. Один труп – дівчина з жіночого клубу.
Я втечу, треба здавати матеріал.
- Джойле, йдемо. - Біжу.
- Невже знову почалося? - А ви й раді, так?
Поспішайте, Гейле. Інакше випередять.
Швидше, Джойле!
Так, маю чесно сказати, я до цього ще не готовий.
Мене посилали знімати інтерв'ю, а не дивитися "Обличчя смерті-14".
Закрий свою пащу!
- Сходи за піджаком, і ходімо. - Так.
Ну що, йдеш?
Нині.
- Алло? - Привіт, Сідні. Пам'ятаєш мене?
- Що тобі потрібно? - Мені потрібна ти. Настав час повеселитися.
Покажи своє обличчя, боягузливий собака!
Із задоволенням!
Сід! Сід!
Сід!
- Це я! Я! Все добре? Ти ціла? - Так.
Дереку, не треба!
- Сід! - Дьюї, там вбивця та Дерек!
- Ти цілий? - Він побіг туди.
Сіди, йди до нас!
Хлопчики, все гаразд?
Він мене зачепив, зачепив!
- Так, затисніть рану. - О чорт!
Поліція вже їде.
Потерпи трохи.
Спасибі за допомогу.
- Хеллі, я зараз підійду. - Без проблем.
Це найлегший допит у моєму насиченому кримінальному житті.
- Я піду принесу чашку кави. Хочеш? - Ні.
- А ти, Сіде? - Ні.
- Ну як ти? Порядок? - Зовсім немає. Я знала, що це станеться.
Я знала, що все так не скінчиться.
Ти не одна, Сід. Ми тебе ніколи не покинемо, чуєш? Що б не трапилося.
- Бідолашна дівчинка. - Шкода. Безумство. Так.
- Дерека теж могли вбити. – Але не вбили. Він в порядку.
Знаєш, йому час зрозуміти, що не варто будувати із себе героя.
Ну навіщо він побіг у цей будинок?
Я побіг до виходу надвір і зіткнувся з Сід.
Вона сказала, що вбивця всередині. І я пішов подивитися...
Пощастило, що ніж не зачепив нерв. Хоча Вам не солодко доведеться.
- І тоді ти увійшов до будинку? - Так.
І жодної боротьби. Порізав і втік. Добре, що не вбив.
- Так, це йому на руку. - Не зрозумів?
Нічого. Жаль, що йому легко вдалося втекти.
Жаль, що ви пізно прийшли. Тож він і втік.
Так, шкода.
У нас три жертви: Морін Еванс, Філ Стівенс та Сісі Купер.
- Сісі – її ім'я? - О ні. Вона Кейсі. Кейсі Купер.
Схоже на Кейсі Бейкер.
Вибачте?
Кейсі Бейкер убили у Вудзборо разом із її хлопцем Стівеном Ортом.
А у нас – Філ Стівенс.
Морін Еванс. Морін Прескотт – це мати Сідні.
- Хтось намагається повторити Вудзборо? - Схоже на те.
– Здається, у Вас з'явився імітатор. – Бог ти мій!
- Треба убезпечити Сідні. - Її охороняє два мої детективи.
Ці хлопці всюди по тебе ходять?
- Вони у мене на повідку. - І ми не залишимося наодинці?
Чесно кажучи, Дерек, у твоїх інтересах триматися якнайдалі від мене.
Я щиро сподіваюся, що ти сказала це гаряче і добре не подумавши.
Ні. Взагалі, правда.
Ну, подумай сам, тебе вже поранили. Я не хочу, щоби це повторилося.
– Я готовий ризикнути. - Дереку, ти не зрозумів.
Справа серйозна.
Ти зараз хвилюєшся за моє здоров'я чи
,, Ти мені просто не довіряєш, так?
– Я не хочу, щоб ти постраждав. - А я не хочу, щоб ти постраждала.
Ясно, Сід?
- Щасливо, міс Уезерс. - Спасибі.
- Дьюї. – Шеф.
Вітання.
Я в адміністрацію у справах служби. Їдемо?
Я приїхав не писати книги, а допомогти Сід.
І я хочу допомогти.
Але й собі також. Звичайно.
Ну, Дьюї, хоч раз усміхніться. Будь ласка.
Усміхнуся, але не зараз. Коли зловлю вбивцю.
Гейл, вітання.
А що з батьком Сідні? Він поза підозрою?
Він виїхав із країни у справах бізнесу. Це якось підозріло.
Я не збираюся за вас працювати, місіс Солте.
А колишній поліцейський Дуайт Раллі вчасно приїхав.
- І що йому тут треба? - Дуайт – добрий хлопець.
На відміну від деяких.
Правда?
А мені здається, якщо вбивця повторює те, що сталося
у Вудзборо, то, може, він і сам звідти родом, і все.
Дерек, скажи, Сід дасть інтерв'ю для моєї документалки?
Звичайно. Прямому ефіру "20х20", "Виразному часу" відмовила, а тобі не відмовить.
- Кинь! - Я думав про це вбивство.
- Як щодо Ренді? – Що?
Вперше він був безневинною жертвою. Останнім часом він трохи не в собі.
Хто, Ренді? Він же нешкідливий.
- Про Деммер теж так говорили. - Гаразд, хлопці, закінчили.
- Сідай до нас, Сід. - Гей, Сід!
- Вітання. - Як справи? Де твої детективи?
Ось там.
Хто з них Кевін Костнер?
Справа – офіцер Річардс. Козеріг. Розведемо, чи має двох дітей.
А он той, що ліворуч, - офіцер Ендрюс. По гороскопу – близнюк.
Одинокий, але я думаю, він гей.
Правда?
Дереку, про що задумався?
Сьогодні вранці я прокинувся і не міг збагнути, що зі мною!
І тоді я все собі вирішив!
Але в серці я приховав, про що мовчу!
- Про що він співає? - Том Круз, "Найкращий стрілець", 1986 рік.
- Дерек, кинь! Припини! - Під час зустрічі я скажу, що люблю тебе!
- Припини! - Тебе люблю я, більше нічого не потрібне!
- Перестань! - Говори і не червоніший!
Кохання завжди сильніше!
Тебе люблю я! Що ж мені боятися? Не в собі сумніватися?
Від кохання ліки немає! Тебе люблю я, і більше нічого не потрібне!
Говори і не червоніша! Кохання завжди сильніше!
Повір мені і нічого не бійся! З тобою знайдемо щастя!
А якщо скажеш "йди" - піду! А краще пережду!
З тобою я залишуся навіки! І на нас чекають щастя та успіх!
Скажи зараз, скажи при всіх, що ти любиш мене, як я люблю тебе!
Оце так! Отак шоу!
Діти, давайте скажемо спасибі! Давайте, хлопці!
- Можна вас? - Дерек?!
Не бійся, Сід. І не думай, що я божевільний.
За законами чоловічого клубу це злочин.
О так. І досить серйозне.
Не можна дарувати дівчині амулет із літерами, якими названий твій клуб.
Брати надеруть йому дупу.
– Така традиція. – Традиція.
На удачу. Він захистить тебе.
А тепер – кілька слів про роль, яку Ви зіграли у фільмі.
Мою героїну звуть Сідні Прескотт. Вона випадково дізнається,
. що її хлопець – страшний маніяк, який за рік до цього вбив її матір.
І як Ви готувалися до цієї ролі?
Маячня! Вони взяли Доріс Перінк на роль Сід, а мене грає якась прощілига!
Могли запросити Девіда Швіммера або хлопця, який
віз Джейн Сімур в одній із серій "Доктор Квін".
Доріс Перінк у фільмі "У дар ножем". Фрагмент.
- Біллі, ти? Що ти тут робиш? - Мене відпустили, Сід.
- Я ні в чому не винний. - Я знаю. Будь ласка.
Чому ти мене відкидаєш?
Знаєш, останнім часом мені нелегко. Моя мама...
СІД, я думаю, ти маєш упокоритися і жити далі.
Коли моя мама покинула батька, і я з цим упокорився.
Сім'ї розвалюються. Мами йдуть.
Твоя мама поїхала із міста. Її не ховали на цвинтарі.
А моя мати мертва. І не повернеться ніколи.
Дурень!
Люблю фільми жахів.
Подивлюсь на відео. Гаразд, займемося справою.
Думаю, хтось продовжує фільм у житті та грає на зв'язку кіно та реальності.
Згадай правила, за якими знімають продовження.
По-перше, трупів завжди більше. По-друге, всі вбивства краще продумані.
Більше крові, більше страху, важка атмосфера.
Публіка це любить.
І по-третє, щоб продовження стало окремим фільмом – ніколи.
Треба знайти вбивцю, Ренді. Це головне.
Хто у нас на підозрі? Це Дерек, її милий друг.
Привіт від Біллі Луміс. Згадай його рану.
Ніж не зачепив жодної важливої ​​артерії. Адже Дерек - майбутній лікар.
- Думаєш, це Дерек? - Не так швидко.
Припустимо, вбивця чи вбивці шалені. Вони не хочуть більше повторюватись.
- Їм потрібне щось новеньке, так? – Так.
Тоді її друг відпадає. Хто ще маєш?
Міккі – шанувальник Тарантіно. Вивчає кіно.
Але тоді під підозрою й я. Проїхали.
Ні ні ні. Не має сенсу. А раптом це справді ти?
З таким же успіхом це може бути і ти, Дьюї.
Резонно. Гаразд. Проїхали.
- Хеллі? - Сусідка Сід?
- Більшість маніяків – білі чоловіки. - Тим паче підходить.
Бувають винятки з правил. Місіс Вухіз була страшною маніячкою.
А згадай доньку Кендімена: "Вона мила, але небезпечна. Вона вас загубить!"
Досить, Ренді, всі вони твої друзі. Хто ж убивця?
- Тоді Гейл Уезерс. - Гейл? Вбивця?
Чому ні?
- Вона, до речі, жорстока. - Амбіційна.
Згадай, що вона пише нову книгу.
Репортери цим займаються, інсценують сенсацію?
На Гейлі багато гріхів, але це не вона.
- Вона тобі подобається. - Ну немає.
Кому ти кажеш? Я Ренді, раб пристрасті до Сідні Прескотт.
А я знаю, що таке пристрасть.
– І біль. - Шрами старого кохання.
У тебе також є. Слухай, а чому ти шкутильгаєш, тебе ж ударили в спину?
Зачеплені нерви. Слухай, Гейле не вбивця!
Гаразд, може, й так. Але якщо вона не вбивця, то хто?
- Джойле, зніми пару планів. - Гейле, на одну секунду.
- В чому справа? – Знаєте, я щось не розумію.
Одного разу з Вами вже таке було. Чому Ви чекаєте наступного удару вбивці?
Звичайно, потрібно було прочитати Вашу книгу до того, як ми зустрілися з вами.
Але я читаю зараз і зненацька дізнаюся, що трапилося з Вашим оператором.
Йому випустили кишки, а тепер я.
Я вчиню так, як зробив би всяка розумна людина: я звідси змотуюсь.
Йому кишки не випускали. Я це вигадала. Йому перерізали горло.
Горло? Гейл, кишки, горло! Він все одно на тому світі!
Це робота, Джойл. А недоліки можна знайти у кожній роботі.
Ти ж професійний оператор. Поводься так, як треба.
Так, але я хочу знімати новини, а не бути їхнім героєм.
До того ж у таких ситуаціях чорних убивають першими.
Це національне телебачення! Подумай! Це шанс для тебе!
Дивовижний матеріал! Ти не хочеш вибитись у люди?
Давай! Ти мені потрібен! Без тебе я не впораюсь!
От і славно. Нас чекає робота.
Так, чи чекає смерть.
Ти ж знаєш, що я думаю про твій акторський потенціал.
Я знаю, я знаю. Але всі ці вбивства та кіно, і все те, що довкола...
Я знаю, як тобі тяжко.
Гас, мені здається, я не впораюся.
Битва за людську душу йде на арені мистецтва.
Ти ж боєць, Сіде. Тож ти з нами. Тож ти акторка.
- Так, я – боєць. - Я не чую.
- Я – боєць. - Я не вірю.
Не вірю.
Я – боєць!
Добре.
Як кажуть викладачі акторської майстерності,
якщо матеріал викликає біль у душі, покажи її.
Це твоя роль, Сід!
Кассандра - одне з найбільших провидиць історії літератури.
Вона про все знала: про війни, вбивства, божевілля.
Вона знала, що її прокляли.
Їй випав такий жереб. Нікому не дано втекти від долі.
Але як художник ти маєш усвідомити її та змінити.
- Так. - Просто в тебе немає дублера.
Ти впораєшся.
Так прошу всіх зібратися. Третій акт. Останній раз. Музика!
Запам'ятайте! Страшна доля Трої!
Колись вона гордо стояла на чудових пагорбах Спарти!
А зараз над її руїнами струмує димок смерті!
Її благородні правителі скинуті з найвищих стін!
Її мешканці вигнані із цих руїн!
А поряд, на самоті, приймаючи удари долі, стоїть Кассандра!
Її царство, сім'я, друзі знищені!
Я не вчинила жодного злочину проти бога чи людини!
Я лише казала правду!
- І кожне пророцтво, народжене... - моїм розумом, збулося!
Троя впала! Але не з моєї волі!
А за передбаченням!
І ось підступна доля мені мститься!
Скажи нам, Кассандро, куди зникли всі принади життя?
Що стримує руку долі від останнього удару?
Що стримує руку долі? Що стримує руку долі?
Все досить! Досить!
Зніміть маски!
Сідні!
- Сід! Охорона вже прибула. - Дереку, ти давно тут?
Тільки-що прийшов. Щось не так? В чому справа?
- Де Мікі? - Ми змінилися.
Йому матеріал потрібно терміново вмонтовувати.
Дерек, мені треба... Я хочу трохи побути сама. Гаразд?
Це не та відповідь, Сід.
А на мою думку, все ясно. Я хочу лишитися сама.
- Без мене лишитися? - Так.
- Напевно, мені доведеться тебе зрозуміти. - Так.
Добре.
Отже, припустимо, що вбивця повторює Вудзборо.
- Так? - Дзвонить Боб.
Я передзвоню.
Але чому він напав на Сідні? Адже її могли вбити і у Вудзборо.
А тому що не вдалося.
Вбивця хоче довести справу до кінця.
– Її охороняють? - Так.
– Що? - Боб чекає.
Скажіть, що я передзвоню.
- Коли вона почала курити? – Коли в інтернеті її показали голою.
Мою голову, а тіло – Дженніфер Ренестер.
Але ви щось забуваєте: у Вудзборо перед бійнею в будинку було більше трупів.
- Тейтум, мій оператор, було вбито... - Тайм-аут.
Знаєте, я не хочу слухати про загиблого оператора.
Я попереджаю вас: ще трохи, і я звідси втечу.
І взагалі, я зараз схожу за кавою, пончиками або навіть за фруктами.
Поснідаю і повернуся, коли ви знайдете тему,
яка буде небезпечною для травлення. Ясно?
- Щось він нервує. - Не хвилюйтеся.
Якщо вбивця слідує за схемою, можна обчислити жертву.
Це майже неможливо. У Вудзборо ми були усі.
- Він може вбити кожного. - Гаразд. Ти маєш припущення?
Чекатимемо, кого приріжуть наступним?
Я не знаю. Дзвонять.
- Гейл тут нема! - Сподіваюся, я вам не завадив?
Ви троє занурені у свої думки.
Ви коли-небудь відчували, як ніж входить у плоть і шкреб по кістці?
Це він.
– Хто? - Вбивця. Він нас бачить.
- Тримай його на зв'язку. - Про що з ним говорити?
Не знаю. Головне – кажи. Йдемо, Гейле.
Що ти задумав?
- Вітання. - Пошукаємо людину з мобільним.
- Назви свій улюблений жах. – Вам мене не знайти.
Гаразд. Нехай розважаються. А ти бачиш?
Назви свій улюблений жах.
"Стриптизерка". Моторошний фільм. А твій?
- Вибач. - В чому справа?
Стривай, здогадаюся. "Будинок жіночих клубів"? "Кривавий гурт"?
"Університет убивств"? "День закінчення"? "Іспити"? Я вже близько?
Ближче, ніж ти думаєш. Ти занадто повільний. Хочеш померти?
Це все, на що ти здатен? Біллі та Стью були куди оригінальнішими.
- А ну ка! - Ви що?
- Хто це? - А ви хто?
Гейл Уезерс, автор "Вбивства у Вудзборо".
- Ходімо, Гейле. – Хто?
Так. Він десь тут, поряд. Вирішив із нами пограти.
– Білий чоловік. Трохи лівіше. - Від тебе чи від мене?
- Від тебе. - Зайти ззаду.
Навіщо ти приїхав, Ренді? Тобі ніколи не стати лідером.
Пішов ти!
Хоч би як ти намагався, тобі не стати героєм. І дівчисько ти не отримаєш.
Стій! Чорт! Вибач. Не хотів.
Ти знову помилився, небіжчику!
Так? Змінимо курс, містер оригінальність, так?
Правда? Я не знав. Що ви робите?
Що трапилося?
- В чому справа? - Вибачте.
Вибачте.
Ну і що тут нового?
Навіщо імітувати двох недорослей-дурнів?
А Стью взагалі був слабаком і боягузом. А Біллі Луміс? Ну якого біса?!
Господи! Щуроподібний, усіма забитий мамин синочок!
Підніми планку! Бери приклад із справжніх героїв!
З Менсона, з Банді, з Кул Джея, з Соу...
А де Ренді?
Я його не бачу.
Ренді!
Гей! Що трапилося?
А хто розбив скло?
Невже комп'ютер завис?
Ні. Надійшов електронний лист. Натисніть Alt та Message одночасно.
- Але я не маю пошти. – Тоді автор у залі. Комп'ютерна мережа.
Сьогодні ввечері ти помреш
- Він тут. - І поліція тебе не врятує
- Введи її від комп'ютера. - Добре.
Сід, це чийсь дурний жарт.
- Почекай тут - Так.
- Слухай, Сіде, все добре? - А-а, Коттон.
- Ми можемо поговорити? - О Боже. Давай не сьогодні.
Через тебе, Сіде, я відсидів у в'язниці майже рік. У поделі мені кілька хвилин.
Слухай, Коттон, пробач мені. Я не знаю, як перед тобою вибачатися.
Не треба переді мною вибачатися. Я знаю, як вирішити наші проблеми.
– Що? Про що ти говориш? - По-перше, забудь про Гейл Уезерс.
Вона нічого не розуміє. Гейл не в курсі наших стосунків.
І взагалі вона нічого не розуміє. Чи ти читала її книгу?
А тепер – про головне: знаєш, хто мені зателефонував? Дайан Сойєр.
Я був уражений не менше, ніж ти.
Вона сказала, якщо ми з тобою виступимо у прямому ефірі, вона дасть нам цілу годину.
– Що? - Це найкращий час, Сід.
- Ти, я і Дайан Сойєр. - Коттон, ні!
Ні, стривай, Сідні. Якщо ти про гонорар, то нам за це заплатять.
По десять тисяч кожному. І щось я отримаю за відповіді на запитання.
Але, Коттон...
Я знаю, я знаю. Ти ненавидиш пресу. Я чудово розумію.
Але, Сідні, повір мені. Сідні.
Це ж Дайан Сойєр. Це найвищий клас.
Ми отримаємо дуже, дуже серйозну рекламу.
Вибач.
Слухай, завдяки книжці та фільму, люди знають правду.
Нам і так не дають проходу. Навіщо тобі якась реклама?
Навіщо? Не знаю, Сідні. Не знаю. Може, тому, що я її вимучив.
Згадай, Сідні, ти зняла мене в бруді. Усі вважають мене маніяком.
Я прошу лише про інтерв'ю з Дайан Сойєр, щоб викласти свою версію.
Невже я не маю права на це прохання? Скажи, Сідні, ні?
Мені шкода, Коттон, але ні.
Тобі шкода. Так, ну звичайно, тобі шкода, Сідні. Тобі добре, Сідні.
- Стомлена, але добра Сідні Прескотт. - Річарде!
Всіми кохана постраждала.
- До стіни! Спокійно! - Що ви робите?
- Спокійно! Ви заарештовані! Без жартів! - Сідні! Господи. Я ж не Біллі Луміс!
Вона його вбила! Він мертвий! Забули?
Тож давайте повторимо ще раз: навіщо Ви напали на Сідні Прескотт?
Не було жодного нападу. Ми говорили, сперечалися.
Міс Прескотт і я пов'язані заплутаним минулим.
– Це що, злочин? - Так, але є вбивство.
Тож заарештуйте мене. Заарештуйте. Добре. Що ж ви?
Я нічого не знаю про вбивства. Затримали мене за підвищення голосу у бібліотеці.
Вчинено чотири вбивства. Тож спокійніше.
На місці вбитого Ренді мала бути я.
- Ні. - Я подзвоню його мамі.
Сід, я вже подзвонив їй.
Ти в порядку?
Не турбуйся, Дьюї, істерик не буде.
- Може, тобі поплакати? - Я не зможу.
Сподіватимемося, у Вас надійне алібі.
Дозвольте нагадати вам, шеф Хартлі, що я був виправданий.
Ви що, не дивіться на телевізор новини?
Чудова була передача. І з неї стало всім зрозуміло, що я ні в чому не винний.
Поки ви не схопите мене у трупа з ножем у руці,
, Я раджу вам поважати мої громадянські права,
які гарантовані всім чесним жителям нашої країни.
Вам, здається, не подобається слово "чесний". Не знаю, а мені подобається шеф.
- Ну що? - Прийде відпустити.
– Чому? – Проти нього нічого немає.
Розпишіться.
Гейл! Подобається шоу? Смішно, так?
- Що ж Ви робите? - Особисто я чекаю на обіцяну славу.
Ви вже мене розумієте, Гейле.
Не робіть дурниць, Коттон.
Гейл, Ви допомогли моєму визволенню. Вас ще не мучать сумніви?
- Сідні, якщо передумаєш... - Досить. Їдьте.
Ти вже вибач. Ось ідіот. Ми знайдемо тобі безпечне місце.
Так. І де?
Не знаю, але я залишусь із тобою.
Нам пора.
Заїдемо до гуртожитку. Збереш речі. Сьогодні вночі Кампус зачинено.
– Вихід на вулицю студентам заборонено. - Так.
Хто це робить, Дьюї? Якщо не Коттон, то хто?
Не знаю, Сіде, але я його знайду.
Гейл! Які новини, Гейле? Ви зараз під підозрою?
Що Ви відчуваєте, ставши героїнею новин?
- Коттон! Коттоне, Ви під підозрою? - Сталося непорозуміння.
- Коттон, Вас офіційно відпустили? - Гейл, секундочку.
Сфотографуємось, ні? Шкода, чудова була б реклама.
Ну, Гейле, страшно, що хтось спостерігає та отримує від цього задоволення, так?
- Що Ви відчуваєте? - Послухайте, люба!
Ви вирішили збудувати на мені свою кар'єру! Вам подобається діставати мене дурницями!
Залиште мене в спокої!
Ви маєте рацію. Вибач. Певне, я не вчасно. Вибачте.
Я запропонував Сідні провести прямий ефір на телебаченні.
- Що відбувається? - Зараз поясню.
У мене забрали фургон. Тепер долучили його до справи.
Через вас! Тут плівки. Насолоджуйтесь. Сподіваюся, більше не зустрінемося.
- Джойле, ти мені потрібен! - Ні! Вам необхідно перевірити голову.
Мені погано, Дьюї.
Мені справді погано!
Я ніколи про це не говорила, бо завжди була задоволена всім.
Нині мені погано.
Ще одне перетворення Гейл Уезерс.
Тут нема камер! Я хочу знайти засранця!
Дуже хочу.
Я теж.
Вам допомогти?
Що тут?
Загальні плани натовпу, зняті Джойлом.
Стривайте.
Якщо вбивці подобається за нами спостерігати, він повинен потрапляти у кадр, чи не так?
На місці злочину.
Варто глянути.
Безперечно, варто.
Школа кіно
Тон-ательє. Монтажна. Відеоархів.
- Зачинено. - Зламати можете?
– Ми порушуємо закон. - Ще б.
Тут, напевно, є й інші магнітофони.
А що там?
- Те, що нам треба. - Чудово.
- Почнемо з цієї. - Пробачте.
- Вибачте. - Нічого.
– Вам не боляче? - Ні.
Жадібна до грошей і слави, і Ви вже вибачте, посередня писака,
у якої замість серця просто шматок льоду. І вже не ображайтесь.
Дьюї, я ніколи не хотіла...
А раптом мої повільність і недосвідченість.
- У гніві Ви гарні! - Я був грубий. Дуже грубий.
Дьюї, вибачте. Я не хотіла Вас ображати.
Щоправда.
Мені потрібно готувати роботу з біології.
Мила, у нас безкоштовні квитки, ти забула?
А в сусідньому кінотеатрі – фільм Сандри Буллок...
Вибач.
– Це не моя плівка. - На вулиці.
Пішов ти! Як би ти не намагався.
Хоч би як ти намагався, тобі не стати героєм. І дівчисько ти не отримаєш.
- Стій! - Ти знову помилився, небіжчику!
- Почекай! - Дьюї, ні!
Дьюї!
Тут нікого немає.
Ось так.
Гейл!
Гейл.
Гейле, допоможи!
- Усе? - Усе.
Послухай, Сід...
Гей! Стривайте.
- Їй можна. – Я її психолог.
- Поки що, Дерек. - Бувай.
Сід...
Коли все закінчиться... Загалом, я чекатиму тебе.
Ей ти! Готуйся до смерті! Ти дав амулет! Взяти його!
Хлопці! Ви що? Хлопці! Гей! Хлопці, не треба! Хлопці!
- Ми з вами! - Та припиніть ви!
- Так романтично. - Як у стародавній Греції.
- Зізнавайся, кого ти любиш? - Сідні.
Сідні, а не пай-дівчаток із клубу "QBZ"?
Ні, я люблю Сідні!
- Куди це ви нас везете? - Якщо скажемо, то вам кінець.
Розслабтеся.
Ах ти, сучий сину!
- Хеллі, швидше! На допомогу! - Хтось! Допоможіть!
Он із машини, засранець!
- Він мертвий? - Не думаю.
Ні, ще дихає.
- А другий? - Думаю так.
- Як же нам вибратися? - Ніяк. Це ж поліцейська машина.
Почекай хвилину.
Здається, вигадала. Хеллі, допоможи мені.
Нас притисло до стіни.
О Боже. Що ж робити?
Боже. О Боже.
Не треба, Сід.
Чорт, як страшно.
О Боже. Більше так не роби.
Через вікно.
- Чорт! - Що ж мені робити?
Лізь, як я, через вікно.
- Ні я боюсь. - Хеллі, ти винна.
Давай!
Добре. Чудово. Молодець. Давай. Давай давай. Давай.
- Чорт, а там не можна? – Давай. Давай. Нумо.
Обережно.
Обережно. Ось так. Обережно. Не бійся.
Ще трошки. Я допоможу. Ось так. Молодець.
Все, біжимо! Біжимо!
- Хеллі! – Що?
Я хочу знати хто він.
- Сид, йдемо. Прошу тебе. - Я повернуся.
Ідіоти повертаються, а розумні тікають.
А ми з тобою – люди розумні. Потрібно звідси забиратися.
Я не хочу тікати. Якщо дізнаємось, хто він, все скінчено.
- Викличемо поліцію. - Коли вона приїде, то його там не буде.
Сід! Ні, Сід, повернися! Сід! Повернися! Чорт!
- О чорт! – Що?
- Його немає. – Що?
- Гейл? - Коттон? Не підходь до мене!
Все не так, як ти гадаєш. Я знайшов Дьюї. Я намагався допомогти йому. Ні, Гейле!
Гейл! Стривай, Гейле!
- Я веду свій репортаж із Кампусу. - Допоможіть!
Комендантська година діє...
- Дайте слухавку! - Гейл! Я вела репортаж.
- Начхати я хотіла на твій репортаж! - В чому справа?
- Терміново з'єднайте мене з поліцією! - В чому справа?
- Вбивця - виродок Коттон Вільмі! - Коттон Вільмі?
Гас!
Дерек.
Боже. Дерек. Дерек.
- Зараз розв'яжу. - Славу богу, Сід.
Я думав, висітиму до самої прем'єри.
- Хто тебе прив'язав, чорт забирай? - Це витівки братів, Сід.
Дерек, він на мене полює. Він убив Хеллі.
- Хеллі? - Вбивця тут.
– Де? – Тут.
- Так, ти спритна, Сід. - Розв'яжи мене.
На твоєму місці я цього не робив би. Ти що, вирішила довіритися до свого друга?
Ти забула, Сіде, що в історії все повторюється двічі?
Так, Сід?
- Міккі? - Сюрприз, Сідні.
- Якого біса?! - Дерек мене покинув.
Мені всю ніч довелося бігати поодинці.
- Дякую, партнер. - Та пішов ти!
СІД, він збожеволів. Ти ж сама це бачиш.
Не вір, Сіде, мені потрібен партнер. Я не міг усе робити самотужки.
- Ні, Дерек. - Ні, Сід! Сід! Сід! Ні! Ні! Ні!
Заспокойся, Дереку. Вона тепер наша.
Сід, він бреше. Сід! Сід! Кажу тобі, Сіде, розв'яжи мене!
- Залицяльник чи вбивця? - Сід, він все бреше! Розв'яжи мене, Сід!
Розв'яжи! Розв'яжи!
Ну що, Дерек, у Сідні, мабуть, дежа вю?
Ні! Ні! Я тебе вб'ю! Я тебе вб'ю! Ти небіжчик! Труп!
Дерек! Дерек!
Вибач.
Я б ніколи не зробив тобі боляче. Ніколи.
Ні.
Ти маєш вчитися вірити людям, Сід. Бідолашний Дерек... Він же не винен.
Гарний був хлопець. Розумний. Веселий. Гарний. Співав непогано.
Такого хлопця ти б з гордістю уявила своїй матусі.
Якби вона в тебе була.
- Пішов ти! - До чого ж брутально.
- З Біллі ти так само розмовляла? - Біллі був хворий, і ти такий самий.
Ні, Біллі був хворий і хотів змитися. А Міккі хворий і хоче, щоб його впіймали.
Я знаю, як захищатись. Все продумано. Я у всьому звинувачую кіно.
Клас, правда? Такого ще ніколи не було. А це лише початок.
Прелюдія до суду. Ось там буде серія. Нині все вирішується у залі суду.
Вплив кіно на суспільство Мене захищають Ершивець та Кохран.
Боб Доул дасть свідчення на мою користь.
Християнський союз сплатить витрати. Ось так ось, Сід.
Я – невинна жертва.
- Ти ідіот! - Так, але тихіше...
Це буде нашою таємницею.
Людям подобаються такі процеси. На них як на спектаклі ходять глядачі.
Я дам публіці те, чого вона чекає. Біллі, звичайно, теж був добрий.
Він знав головне – все красиво обставити.
Так? Ти забуваєш лише одне - про Біллі Луміс.
Так, і що?
Це я його вбила!
Є!
Сід...
Ти зараз така схожа на Лінду Гамільтон. Ні-ні, що ти? Мені подобається.
Ну, хто це робить?
Може, за лаштунками – людина-загадка?
Я ж казав, що я дію не один. Ще один маленький сюрприз.
Гейл?
Місіс Луміс?
Що?
Мама Біллі!
Непоганий поворот. Ти такого не чекала.
Боже. Не може бути. Я бачила ваші фотографії.
Вона пристойно скинула вагу.
Я повністю змінилася. Подивіться. До речі, у Вас стомлений вигляд, Гейл.
— Ви все робили разом? - Мені не вистачало грошей на освіту.
А Деб, вона мені допомогла.
Ми познайомилися через інтернет на одному божевільному сервері.
У нас у країні залишилося лише 97 активних маніяків.
Міккі був справжньою знахідкою. Має дивовижні здібності.
Залишалося лише спрямовувати його енергію.
– Що для матері Біллі не складно. - Я ж казав, все вийде.
А що буде на суді? Всі будуть вражені!
Ні, Міккі, суду не буде.
Ні, Гейле!
Одним пострілом – двох зайців.
Міккі – добрий хлопчик. Але скільки можна звинувачувати у всьому кіно?
Ось ти, наприклад, повірила йому? Бідолашний хлопець зовсім збожеволів.
- А ви? Ні? - Ні. Я здорова.
В мене зовсім інші мотиви. Мною рухає добра жага помсти.
Ти вбила мого сина. А тепер я тебе уб'ю.
На мою думку, це надзвичайно розумно.
- Ні, це Вам не зійде з рук. - Ще як зійде.
У всьому звинуватить Міккі. Він убивав із поліцейського пістолета.
Але припустимо, що другий пістолет опинився у твоїх руках.
Ти дістала Міккі. Почалася стрілянина. Справжній бій. І ти потрапила до Міккі.
Вразила його наповал.
Але перед цим він встиг потрапити до тебе.
Добре. Отже, тобі все зрозуміло, чи є питання, коментарі?
Хоча, знаєш що, я їх усіх у труні бачила!
Нехай спробують знайти другого ймовірного вбивцю.
- Дебі Солт не існує! - Ви хворі, як і ваш син.
Ви хворі так само, як і Ваш син.
Що ти зараз сказала?
Твоє зневажливе зауваження стосувалося мого сина?
- Мого Біллі? - Ні, Біллі був добрий.
Ви чудово попрацювали, місіс Луміс.
Не треба знущатися, коли у мене пістолет, Сідні.
Ренді погано відгукнувся про моє Біллі, і я посадила його на ніж.
Я була гарною матір'ю. Знаєш, що мене вбиває?
Я ненавиджу людей, які кажуть, що в усьому винні батьки.
І все починається у сім'ї. Ти шукаєш винного?
Згадай про свою матір. Вона забрала в мене чоловіка.
І розбила мою сім'ю. А потім ти позбавила мене сина.
Ти не знаєш, що таке бути матір'ю.
Вирощувати дитину, вчити її. Допомагати.
І кинути його! А ви казали, що Міккі помер.
Ану, не ворушись! Стояти!
- Коттон, обережно. - Гаразд. Гаразд, заспокойтеся.
У мене був дуже важкий день. І я хочу точно знати, що тут.
Чорт забирай, відбувається? Сідні?
Коттон, це мати Біллі Луміс. Вона вбивця.
Що?
- А це хто? - Її помічник Мікі.
Добре.
- Коттон, послухай... - Заткнися.
- Вітання. - Вітання.
Ви не Деббі Солт. І в "Пост телеграф" Ви не працюєте.
Ні. Але я можу допомогти тобі.
Вона тобі не потрібна. Дай мені її вбити.
Поки вона жива, ти будеш у тіні. А тобі це не до вподоби.
Адже так, Коттон? Ти прагнеш слави. Дай мені її вбити.
Тепер ти єдиний свідок. Ти будеш зіркою.
Адже вона на рік ув'язнила тебе.
Хоча особисто мені здається, що це романтично.
Ні. Ні, Коттон. Чи не слухай її.
- Ну і ситуація, щоправда, Сід? – Коттон.
У чомусь вона має рацію. Мені треба подумати. І тобі, до речі, також.
Інтерв'ю з Дайан Сойєр тобі вже не здається огидним?
Воно відбудеться.
Що ж, це було непросто.
Гей, Сідні! Я хочу, щоб ти знала: я б ніколи не зробив тобі боляче.
Коттон, дай пістолет.
Так звичайно. Ось тримай.
Сідні, давай обговоримо, що тут сталося.
Щоб потім не було розбіжностей у свідченнях.
О чорт!
– Гейл. - Витягніть мене звідси.
- Гейле, Ви цілі? - Звичайно, ні. Мене поранили.
- Допоможіть. - Давайте руку, Гейле.
Боже, Гейле, як Ви мене налякали. Там нікого більше немає?
Ні.
- Може, вистачить репортажів із передової? - Заткніться, Коттон.
- Рана серйозна? - Куля пройшлася по ребру.
Гейл, у Вас, як у кішки, дев'ять життів.
Ану, дай.
Вона мертва?
Не знаю. Вони повертаються.
На всякий випадок.
– Все, шеф. - Добре, Френку.
- Обережніше. У Вас зламано два ребра. - Все гаразд.
- Привіт, Гейле. Як ви? - Джойл?
Я повернувся. Подумав, може, зробимо кілька репортажів.
Гейл Уезерс – прямо з Віндзорського коледжу.
В нас тут живий. Дорогу, дорогу!
Швидше. Готуйте машину.
- Дьюї? - Дорогу, дорогу! Пішли.
О Боже. Невже ти живий? Як ти?
- Гейл! - Тримайся, Дьюї.
- Гейле, все добре. - Повідомте у госпіталь, ми їдемо. Швидко!
Бувай.
- Я з тобою. - Навіщо, Гейле?
– Розкажіть, що Ви бачили? - Що там сталося?
Сідні, Ви почуваєтеся героєм?
Запитайте у Коттона. Ось у кого треба брати інтерв'ю. Він – герой.
Коттон!
Що там сталося? Чому ви герой?
Скажіть, скільки людей було вбито?
- Докладніше, будь ласка, розкажіть. - Слухайте, я розповім, що сталося.
Але всьому свій час, своє місце, ціна. Телефонуйте - домовимося.
- Та гаразд, Коттон, скажи що-небудь. - Скажу лише одне.
Це розкішне кіно. Спасибі.