Здраво хърка.
Сякаш ти си свършил цялата работа.
Да, давай!
По дяволите, плашиш ме.
Знаеш ли, Кьон Су,
не ми се връща в Сеул.
Седнете. - Всичко е наред.
Не е равно, дръпнете го от този край.
Всички ли поканихте?
Сок Йонг, какво става с теб?
Знаете, че обичам да помагам.
Махнете това пране, ще идват хора.
Не, одеялото оставете, аз ще го прибера.
Остави го тук!
По-добре махни онова бельо. - Добре.
Ще се видим по-късно. - Хубаво.
Кьон Су! - Какво?
Знаеш ли как работи? - Гледай!
Ето така.
Трябва да го насочиш към екрана.
Как се казва този филм?
Не знам, но не искам да го пропусна.
Преди години гледах за последно кино.
На театър ли прилича?
Какво правиш тук? - Дръж!
Откъде… - Дойдох да ти го дам.
Ти го изпусна тогава.
Значи си го намерила.
За какво ти е моя снимка като може да гледаш мен.
Навярно съм ти липсвал.
Вече ще намирам време за теб.
Не, не е така. - Просто се пошегувах.
А ти имаш ли време за мен?
Чонг Ин!
Какво е това? Тъмно е, нищо не се вижда.
Аз ще тръгвам. - Чакай!
Остават само няколко крачки.
Ела насам! - Какво правим тук? Толкова е тъмно.
Обичаш ли киното?
Седни!
Намерих яйце.
Нямам какво да ти дам.
Имаш.
Твоите устни.
Имаш. Твоите устни.
Тихо!
Какво само шумите?
Не можех да спра да го обичам.
Прости ми!
Той не би ме оставил така…
Ние много се обичахме.
Любовта е като слънце.
Любовта е като море.
Аз…
Погледни! Сега са заедно.
Лека нощ!
Довиждане!
Чонг Ин!
Извинете! Ти също ли го гледа?
Къде беше? Не можах да те намеря.
До скоро!
Свърши ли вече? - Да, ти не гледа ли?
Не, разбира се, много съм изморен.
Господин председател, от енергото са.
Енергото ли? - Да.
Здравейте! Ние сме от енергото.
Добре. - Вие ли сте бащата на Ким Йонг Бок?
Да, аз съм. С моя син ли работите?
Какво ви води насам?
Това подарък ли е? Не трябваше да се притеснявате.
Това е прахът на Ким Йонг Бок.
Той беше в кома след токов удар…
Не успяхме да го спасим.
За какво говори той? Това не може да е истина.
Какво каза?
Това не може да бъде.
Скоро получих писмо от него.
Ето го.
Къде е Чонг Ин? Чонг Ин, ела!
За какво говори той?
Кажи му!
Аз… - Разкажи му всичко!
Хайде, разкажи му!
Тя не искаше да ви лъже.
Чонг Ин!
Баща ти разруши града ни. Същото ли правиш?
Проклета комунистка! - Успокойте се!
Семейството ти разруши всичко тук.
Твоето семейство уби сина ми!
Спрете го! - Проклето семейство!
Вървете по дяволите! Ще ви унищожа!
Огън! Библиотеката гори!
Дръпнете децата по-далеч!
Тук е опасно, по-добре тръгвай!
Върви, чуваш ли ме!
Чонг Ин!
Аз съм виновен. Не излизай, просто слушай!
Когато баща ти построи библиотеката
аз дори плаках.
Синът ми… както и аз…
не можехме да четем и пишем,
защото тук всички сме неграмотни.
Бях много благодарен на семейството ти,
и досега съм.
Мисля даже, че това не е достатъчно.
Баща ти много ни липсва.
Но…
Трябва да продължим да живеем.
Няма какво да се направи.
Извинявай, че те ударих!
Много ми е мъчно, че баща ти вече не е с нас.
Чонг Ин, библиотека…
Аз също много съжалявам.
Но трябва да продължим напред.
Да оставим мъртвите в покой.
А живите са длъжни да живеят.
Сега всичко изглежда различно. - Сега е светло като ден.
Луна! От колко време сме тук? - От около десет дни.
Изгубих представа за времето. - Най-накрая. Луна.
Момчета, гледайте - луна!
Хайде по-бързо! - Тичайте!
Извинявай!
Очите ми!
Сок Йонг! Очите ми!
Здравей!
Виждате ли? Виждате ли ме в телевизора?
Аз съм в телевизора! Елате тук!
Гледате за похода до Луната? - Какво? Гледаме телевизор.
Трябва да сложим антена.
И да я включим към него. - Добре.
Знаете ли как да го пуснете? - Ще видим как са стъпили на Луната.
Той изобщо знае ли как се прави?
Включвай!
Какво прави той? - Готово!
Луната? Това същата Луна ли е?
Това…
на Луната ли е?
Те вече на Луната ли са?
Сега Луната на Америка ли ще е?
Здравей!
Чонг Ин!
Не искаш да говорим…
Защо си тук сама? Днес е исторически ден.
Какво е станало?
Днес за първи път стъпиха на Луната.
Всички го гледаха по телевизията.
На всички много им хареса.
Може да не е толкова интересно, въпреки че…
Как беше? Много ми е любопитно.
Наистина ли?
Казах ти, вероятно не е интересно.
Много ми е любопитно, разкажи ми!
Наистина ли искаш да разбереш?
Да! - Наистина?
Тогава слушай!
Нийл Армстронг ходел толкова смешно
ето така, залитайки.
Казаха, че заради безтегловността.
Но кой знае.
Може и походката да му е такава. - Наистина ли?
Имам предвид, че никога не съм виждал как ходи на Земята.
Забавно ли ти е?
Не е ли по-весело с мен, отколкото да седиш сама?
А това какво прави тук?
Защо си го сложила във водата?
Рибата трябва да живее във вода. - Ти проговори!
Намерих това за теб. Дръж го при себе си.
Чонг Ин!
Не се опитвай да държиш всичко в себе си!
Ако ти е тежко, кажи. Ако ти е трудно, също.
На кого да кажа?
На мен.
От днес
можеш да ми казваш всичко.
Когато баща ми построи библиотеката,
всички бяха много щастливи.
Бях на осем години.
Дори помня как докараха тухлите.
Иска ми се хората да помнят възможно най-дълго.
А тези, които обвиняват баща ми,
искам да разберат,
че го обвиняват несправедливо.
Но нищо не се получава.
Не ми се искаше да виждам как изгаря.
Налага се момчета ни в Сеул да се крият.
Не преувеличаваш ли? - Положението е много лошо.
Трябва да се върнем в Сеул възможно най-бързо.
И там да действаме по план Б.
Хайде, събирайте си нещата!
Какво става? - Утре тръгваме.
Така че се приготви.
Защо така изведнъж?
Ако разберат за теб и Чонг Ин…
то ще й стане много тежко.
Сок Йонг, помисли за това!
Ще се погрижа. - Ще можеш ли?
Едно, две, три!
Работи.
Колко хубаво!
Да, много светло.
Така изпращам писма на родителите си на небето.
Без думи, просто с клонче кипарис.
"Добре съм, не се притеснявайте, много съм щастлива"
Това е паролата ни.
Чух, че утре заминавате.
Аз ще бъда добре, не се тревожи, щастлива съм.
Ще дойдеш ли с мен?
Чонг Ин, да заминем заедно. - Не трябва.
Не искам да съм ти в тежест.
Иска ми се на тръгване
да ти стисна ръката, но ръцете ми са мръсни.
Престани да плачеш! - Тъжно ми е, че си тръгват.
Събираме се всички да се снимаме.
Приближете се!
Да почакаме още малко, още не са дошли всички.
Не, всички са тук.
Престанете да се смеете! Внимание!
Едно, две, три.
Аз…
вече бях готов да тръгвам…
Ти нали…
Нали ме помоли
да се върна в Сеул….
Защо вали винаги, когато сме заедно?
Ти остана.
Много ми се искаше да не заминаваш.
Трябваше да ми кажеш и щях да остана.
Знам, че не трябва да говоря така.
Може би си се върнал защото много ми се искаше?
Ще дойдеш ли с мен в Сеул?
Да заминем заедно.
Да отидем заедно.
Не се страхувай. - Добре.
Здравей, Сок Йонг. - Здравейте.
Мои приятели.
Сок Йонг, по-добре да те почакам тук.
Иди сам. - Изморена ли си?
Да. - Добре.
Веднага ще се върна. - Добре.
Чонг Ин!
Дръж!
Да не я загубиш. Ей сега се връщам.
Като свършите, излезте на площада. Какво се е случило?
Исках… - Трябва да тръгваме бързо.
Почакайте!
Сок Йонг! - Кьон Су!
Какво правиш тук? Опасно е.
Иди си вкъщи. - Кьон Су, чакай!
Къде е Чонг Ин? Върви си бързо!
Приятели - обединявайте се!
Трябва заедно да свалим диктатора,
за да съхраним нацията!
Не на диктатурата!
Подобно на дърво във вода…
Ще станем силни!
Подобно на дърво във вода…
Ще станем силни.
Ще станем силни!
Чонг Ин!
Со Чонг Ин!
Юн Сок Йонг!
Аз…
Чуй ме внимателно!
Познаваш ли момиче на име Со Чонг Ин?
Какво имаш предвид?
Татко, откъде я познаваш?
Тя тук ли е?
Чуй ме!
Ако затворят нея, ще затворят и теб.
Чонг Ин тук ли е? - Ти трябва да го направиш
не само заради себе си, но и заради приятелите си.
И това не е заради протеста.
Татко, за какво говориш?
Ще те помислят за севернокорейски шпионин?
Шпионин?
Татко, не е така…
Ще се постарая да те освободя.
Помисли си хубаво.
Ти не я познаваш и никога не си чувал за нея.
Разбираш ли?
Обядва ли вече?
Да приключваме по-бързо.
Разбрано?
С какво се занимаваше в това село?
Знай, че свидетелите разказаха всичко.
Мисля, че сте разбрали погрешно.
Отговаряй, изрод!
Прекрасно!
Тогава…
Кажи ми нещо!
Организаторите на този хаос…
къде са? - Грешите!
Всичко това беше в чанта ти.
Декларация на Студентска асоциация.
Това беше в твоята чанта.
Библиотекарката Со Чонг Ин от село Суне.
Баща й е предател, избягал в Северна Корея.
Знаеше ли за това? - Господине, вече ви казах.
Нямам нищо общо с това. Питайте Сок Йонг, той ще ви каже!
Стига глупости, кучко!
Знаем, че си свързан с нея.
Не. - Не отричай! Знаем всичко!
Предупреждавам те,
ако продължаваш да отричаш
Чонг Ин ще пострада още повече.
Спа ли с нея?
Ти, боклук! Нищожество!
Използвал си момичето за мръсните си игрички.
Искаш демокрация? Справедливост?
По-добре кажи първи истината!
Започвай да говориш!
Знаеш ли кои сме? Искаш ли да изгниеш тук?
И какво ако те убием?
По-лош си от комунист.
Мижитурка! - Боклук!
Ако приложим сила
ще умреш тук!
Мърдай, негодник!
Познаваш ли я?
Седни!
Сядай, нищожество!
Да ви оставим ли насаме?
Сок Йонг, познаваш ли я?
Отговаряй! Познаваш ли я?
Не я познавам. - Не?
Сигурен ли си?
Гледай! Не я ли позна?
Погледни я! Познаваш ли я?
Да опитаме още веднъж!
Познаваш ли я, или не?
Погледни я! Познаваш ли, нищожество?
Престани да отричаш очевидното, боклук!
Познаваш ли я?
Виждал съм я няколко пъти в селото.
Скапан страхливец!
Погледни я!
Изобщо ли не ти пука какво ще стане с нея?
Да я дадем ли на службата по безопасност?
Ако го направим с живота й е свършено.
Няма ли да съжаляваш до края на живота си?
Не отричай очевидното! Погледни я още веднъж!
Ти познаваш тази кучка!
Познаваш ли я, или не?
Говори, изрод!
Господине, той е прав, не се познаваме.
Просто съм го виждала няколко пъти в нашето село.
Ти какво, шегуваш ли се? - Копаеш си гроба, глупачка!
Цирк!
Изведете го! Идиотка!
Ставай, нещастник!
Върви!
Полудя ли, глупак!
Нищожество!
Чонг Ин, ще бъда на твоя страна.
Ще ти помогна.
Татко,
моля те, помогни ми!
Помогни ми да я освободя.
Чонг Ин е тук заради мен, татко.
Тя наистина е там заради теб.
И само аз мога да й помогна, не ти.
Моля те, помогни й!
Татко, моля те!
По хълма с цъфтящи форзиции
вървя насълзена.
Липсват ми дните,
когато се разхождахме с теб.
Ще ти помогна, но помисли кое е най-добро за него.
Студено е.
Да.
Лицето ти!
Гладна съм.
Да тръгваме!
До края на живота си няма да те оставя повече.
Тук. - Имам нещо на лицето?
Не тук, а тук. - Тук?
Ти шегуваш ли се с мен? - Толкова е забавно.
Ние… къде ще заминем?
Къде искаш?
Сок Йонг… - Да.
Какво има?
Аз… - Какво?
Какво има?
Зле ли ти е?
Да, боли ме главата.
Защо не каза по-рано?
Ела!
Как се чувстваш?
Силно ли те боли?
Може би ти е нужно лекарство?
Сигурно ти е много зле, постой тук, сега се връщам!
Внимание, влакът пристига!
Веднага се връщам, чакай ме тук!
Не се притеснявай, връщай се бързо!
Веднага се връщам!
Сок Йонг,
ако някога се срещнем отново
никога няма да позволим ръцете ни да се разделят.
Обичам те.
Дори не знаех къде мога да я търся.
Търсех я навсякъде, цял живот.
Когато казах, че не я познавам
Направих това не заради нея,
а заради себе си.
Толкова много имам да ви разказвам.
Искам да ви пожелая
да оздравеете по-бързо,
за да можете най-накрая да се срещнете с нея.
Тази прекрасна клонка кипарис
взех я от режисьора, ухае прекрасно.
Професоре, всичко ще бъде наред.
Повикайте И Су Джин, моля!
Професоре, добре ли сте?
Много се вълнувам.
Ами ако и тя е прекарала живота си сама?
Не съм мислела, че някой ще дойде да я навести.
От самото начало тя беше много добра.
Веднъж каза, че иска да посади тук дърво.
Грижеше се за него с такава нежност.
Мечтаеше то да порасне.
Винаги ще изпращам тези писма,
за да разкажа на един човек за себе си.
Сигурна съм, че едно от тях непременно ще стигне до него.
Това е нашата парола. Той трябва да знае, че…
"С мен всичко е наред, не се притеснявай, щастлива съм"
Как живееш?
Защо си толкова тъжен?
Усмихни се! Много ти отива като се усмихваш.
Тя искаше да я кремираме.
Разпръснахме пепелта й в морето.
Но сме сигурни, че духът й живее в това дърво.
Там се намират рибите - камъни.
Ти виждала ли си ги?
Разбира се, бях на 4 години.
Според легендата, когато
синът на морския бог се качил на небето,
всички последвали го риби, станали камъни.
Затова, когато вали, камъните плачат.
Била си на 4 години, сигурен съм, че си ги чула тогава.
Когато ми е тежко винаги си спомням за теб.
Нека никога не плачем повече!
И да запомним минутите, в които бяхме заедно.
превод: pinhead
Благодарим ви, че гледахте с нас!
Eastern Spirit ® 2013