Faran är över. Kapten gav klartecken.
Då så, Tarasenko, nu skålar vi för dig och din dotter. Kom igen, håll ett tal!
Håll ett tal! Sätt i gång!
Kamrater, kära vänner, idag är det en särskild dag. Jag har fått en fin dotter!
Jag har aldrig varit stoltare. Och på min egen födelsedag dessutom!
Leve partiets generalsekreterare, kamrat Brezjnev! Leve Sovjetunionen!
–Hurra, kamrater! –Hurra!
Givakt!
Vet ni vad meningen med livet är, kamrat löjtnant? – Lediga!
Svara på frågan, löjtnant.
–Att tjäna Sovjetunionen, kamrat kapten. –Fåna dig inte.
Visst är du vår KGB-officer, men här ombord är det jag som för befälet.
–Röker du, löjtnant? –Nej, kapten.
Klart du röker.
Sätt dig ner. Här...
Meningen med livet, löjtnant, är döttrar.
Du vet... Söner ställer bara till problem.
De super, slåss och är till besvikelse. Nej, döttrar ska det vara!
Då så, grabbar! Skål!
Vad tusan är det här, löjtnant? Mjölk?
Skaffa fram något starkare, grabbar! För helvete!
Då ska jag inte störa. Men först vill jag bara säga...
Jag ger löjtnant Tarasenko permission.
Fänrik Kuznetsov, ställ om kursen. Vi ska till Klaipėda.
–Ja, kapten. –Där sätter vi av löjtnanten.
–Frågor på det? –Nej, kamrat kapten.
Tack.
Fira nu ordentligt, pojkar.
Jag utlyser vapenvila i kalla kriget från och med nu till klockan 06.00.
Skål, grabbar!
Ånej, någon måste ändå hålla ställningarna.
–Uppfattat? –Ja, kamrat kapten.
Grabbar, hurra!
Vodka med mjölk... Tvi!
De är bara unga grabbar...
Men bra grabbar. – Spring i väg och fira nu!
Och cigarr har han fått!
Igor, här har du späck.
Du lade väl om kursen? Det var kaptens order.
–Helvete! Visst, ja... Då kör vi. –Det här klarar du.
–Kallas det här fest? Ingen som dansar? –Lägg av, jag jobbar ju.
Hörde du inte, Sergej? Kalla kriget är satt på paus. Kom nu!
Strax...
Så där...nu så.
Klart! Verkställ!
–Är det en femma eller en sexa? –Verkställ bara!
Stäng till, så att vi inte stör kapten.
Gåsefjärden, sydvästlig bris.
Öresund och södra Östersjön, styv bris, omkring väst.
I natt ökande till hård vind.
På Hanöbukten och vid södra Öland styv kuling, måttlig sikt.
Mellersta Östersjön, avtagande...
–Flaggan? –Nere.
Jaha, då lägger vi den här dagen till handlingarna.
Ja, den har inte varit värre än den igår. Eller vad säger du?
Inte bättre heller, om vi ser det på det viset.
Är du säker?
–Vad då? –Flaggan.
Jag ska bara gå och kolla en sak.
Aj, satan!
Döttrar...ska det vara.
Skål för den nyfödda!
Botten upp!
–Sergej! –Vad är det nu? Jag måste ju träffa prick.
Jag förstår inte riktigt hur ni kom fram till de där koordinaterna.
Vi ska väl ändå österut?
/METALLISKT LJUD/
Vad kan det ha varit?
Olofsson på holmarna drar väl inte upp båten så här års?
Man vet i och för sig aldrig med den där Olofsson.
Så här sent på kvällen?
Jaha, ska vi ta en omgång innan vi släcker lampan?
Jag ska ju upp tidigt i morgon, så...
Nej.
Ta lilla snipan, jag litar inte på den stora.
Får nog titta närmare på kolvarna imorgon medan du är ute.
–Har du ställt klockan? –Ja.
Bra.
–God natt. –God natt.
–Det här kallar jag party! –Är vi i Klaipėda, eller?
Nehej...
Nej, det var inget i det nätet idag.
Men det hade jag inte räknat med.
Vinden ligger ju helt fel. Det är nordvästan så...
...vi får ta de andra sju, Bettan. Fryser du inte idag?
Nu åker vi.
–Popov? –Kamrat kapten...
Det är inga allvarliga skador på skrovet, men hon sitter rejält fast.
Full fart back!
Kapten, ska vi telegrafera efter hjälp?
Vi? Det är jag som bestämmer vad som ska göras, och du håller käften!
–Kamrat kapten... –Knip käft, sa jag!
Nähä, ditåt åker vi inte idag.
Vi får ta de andra sju en annan gång.
Vad var det där? Någon som såg oss?
–Du är tidig. –Usch, ja.
Låt mig gissa, inget i ettans nät och inget i tvåans eller treans heller.
Nej, det var inget i ettans nät. Så långt har du rätt.
Men, sen åkte jag hem.
–Det står en ubåt på Torhamnaskär. –På Torhamaskär?
Vad gör den där?
Jag ville inte åka fram och fråga. Jag tror den är utländsk.
Utlänning? Jaha, var det den som lät igår kväll?
–Borde vi ringa nån? –Ja, vi har ju en telefonlinje nu.
–Nån nytta ska vi väl ha av den? –Vem tycker du vi ska ringa?
Tja, nån...
Björklund på hemvärnet?
Nej du, inte Björklund. Inte förrän han lämnar tillbaka hammaren.
Det är ju tjugo år sedan.
Då är det på tiden, inte sant?
Jag hämtar väl då, eftersom ditt jobb tydligen är så viktigt.
Själv jobbar jag ju bara för statsministern.
Nu har jag inte tid. Det ringer på linje 2 också. Hej då.
Regeringskansliet, god morgon!
God morgon. Detta är Gustav. Gustav Jansson.
Jag var ute på sjön i gryningen... Eller före, man vill ju komma igång.
Vittjandet tar tid, och man vill inte att fisken fastnar och självdör.
–Förlåt, vem är det ni söker? –Jo...
Jag och min bror Harry vill inte ställa till med besvär.
Vi tänkte egentligen ringa hemvärnet först, men där bestämmer Björklund.
Men vi är inte helt kontanta med varandra.
Sen lång tid tillbaka, men jag går inte in på varför.
Kan ni bara vara vänlig och meddela vem ni söker och vad ärendet gäller?
Det gäller vittjandet av åtta nät. I morse hann jag bara vittja ett.
Dels låg inte vinden helt rätt.
Men nu står det en ubåt i vägen för de andra sju.
Vi tänkte att statsministern kanske ville veta det.
–Var det Jansson han hette? –Ja.
Kan Jansson ens förstå hur upptagen statsministern är?
–Det vet jag inte. Ska jag kunna det? –Sannolikt inte.
Så jag föreslår att Jansson gör sitt bästa och vittjar resten av näten–
–utan statsministerns hjälp. Om bara vinden vänder brukar allt lösa sig.
Skulle det dyka upp en ubåt, ett hangarfartyg eller en sjöjungfru–
–kan ni be dem att flytta på sig för havet tillhör ju alla. Adjö.
Jaha. Adjö.
Vad sa de?
De sa att de trodde att allt skulle bli bra bara vinden vänder.
–Åt vilket håll? –Det sa de inte.
Jag tycker att vi ringer tidningen.
Sen läser statsministern om han hinner.
Jag kan inte stå här hela dagen och ringa folk till höger och vänster.
Vi skulle aldrig ha skaffat telefon. Jag kände det redan från början.
Ja, vi har ju fortfarande sju ovittjade nät där ute.
Det vore bäst för affärerna om ubåten försvann.
Ja.
–Din idiot, var är vi nånstans? –Halvvägs uppe på land...
Det har jag redan fattat, idiot. Men i vilket land?
Om vi är i Sovjetunionen får vi i bästa fall trettio år i Sibirien.
Om vi har tur!
Svara, för helvete! Var är vi? Var?!
Mina beräkningar är inte helt färdiga. Vi jobbade hela natten...
Men jag tror att vi är 162 sjömil...
...väster om Klaipėda, kamrat kapten.
–I Litauen? –Ja.
Eller snarare...nej, kamrat kapten.
Jag tror att vi är...
...i Sverige.
I Sverige?
Fan. Fan!
–Var är Tarasenko? –Där borta. Han sover.
–Åh, kamrat kapten, min vän... –Kyss mig i arslet!
Upp med dig, politrukjävel, och gör ditt jobb! Uppfattat?
Enligt mina beräkningar är vi 19 sjömil in på svenskt territorialvatten.
6 sjömil från staden Karlskrona.
–Fan i helvete! –Vad gör vi här?
–Jag skulle ju få permis i Klaipėda. –Du kan glömma din förbannade permis!
Krigsrätt är vad du kan räkna med!
–Någon tog ut kursen åt helvete i går. –"Någon"?
Kan ha varit...jag.
För helvete!
Karlsgrine?
Karls...Karlskrona.
–Kvällsposten, Bengtsson. –God morgon, redaktören.
Jag heter Gustav. Gustav Jansson.
Jag var ute på sjön i gryningen för att vittja näten.
Skit samma, jag går rakt på sak.
Min bror säger att det finns 50 kr att hämta om vi tipsar er om–
–att det står en utländsk ubåt på Torhamnaskär. Stämmer det?
Kom in.
–Kamrat kapten, ni ville något. –Skicka följande meddelande till Moskva:
"Navigationssystemet utslaget. Stopp."
"Svenskt territorialvatten. Stopp. Eventuella diplomatiska komplikationer. Stopp."
Och så våra koordinater.
–Är det allt, kamrat kapten? –Räcker inte det?
Ska jag gratulera kamrat Brezjnev på hans bemärkelsedag också?
–Inte alls, jag tänkte bara... –Vad tänkte du, styrman?
Såvitt jag vet är navigationssystemet inte alls utslaget.
Se då för fan till att slå ut det. Uppfattat?
Ska bli!
Raska på lite!
Operationen har alltså misslyckats?
Svara, era jävlar!
Ja, kamrat generalsekreterare.
Eller nej, kamrat Brezjnev... Alltså...
Allt gick planenligt, kan man säga, tills kapten Peskov körde på grund.
Om generalsekreteraren tillåter ska jag försöka förklara.
Förklara då så att den mest urbota senila idiot förstår.
Operation Arkipelag gick planenligt.
Alla aktörer hade praktiskt taget uppnått de uppsatta målen.
Det återstod bara att placera ut radiomasterna och mineringarna.
Av ännu oklar anledning–
–beslöt kapten...Peskov att lägga om kursen på sin färd mot Kaliningrad.
–På så sätt kom han in på svenskt... –Och då avbröt ni operationen?
Jag är rädd för det, kamrat Brezjnev.
Ni båda kan gå, era pissråttor.
Valpen stannar hos mig.
Vad heter du för något?
Äsch, det spelar ingen roll. Valpen får det bli–
–särskilt som jag haft så svårt att komma ihåg namn den senaste tiden.
Till exempel den där...
–Vad hette han? –Peskov.
–Vem? –Kapten Peskov.
Vad är det med honom?
Det är han som gått på grund i den svenska skärgården.
Då ska han ställas inför krigsrätt!
Hör på här... Vad vet han om det här, den där...?
–Vem då? –Cowboyen.
–Cowboyen? –Just det, cowboyen.
–Har ni hört historien om de tre hundarna? –Nej, herr president. Berätta.
Det var en amerikansk hund, en polsk hund och en rysk hund.
Den amerikanska hunden berättade om hur allt låg till här i landet.
Han sa: "Om ni skäller så kommer någon och ger er lite kött."
Den polska hunden sa: "Vad är kött?" Den ryska hunden sa: "Vad är skälla?"
–Snyggt skjutet, herr president. –Jag missade ju en!
Jo, men...
Herr president, titta där! Är det generalen?
Nu går vi. General Cooper är visst uppe tidigt idag.
Herr president, vi har en situation. Ryssarna har inlett ett potentiellt anfall mot Sverige.
De ska ha gjort en inbrytning nära Sveriges största flottbas.
Potentiellt? Jag antar att de jävlarna har med sig kärnvapen också.
–Läget är lite oklart, herr president. –Då får vi se till att det klarnar.
Gör helikoptrarna klara för Washington. Och ring upp Sveriges statsminister!
/TELEFON RINGER/
–Älskling, svarar du? –Jadå!
Ja, det här är Thorbjörn. /FÅR BRÄKER UTANFÖR/
Hallå?
–Vem var det? –Nej, jag hann inte.
Är det något viktigt får de väl ringa tillbaka.
Översättning: Anders Simonsson © Sveriges Television AB 2024
Textning: Karin Hagman © Sveriges Television AB 2024