Kažu da je gubitak pravo merilo ljubavi.
Ova priča se događa između malo aprila, nešto maja i celog septembra.
ZA ŠAKU POLJUBACA
...jednog dana izgubila sam razum.
Za šaku poljubaca
potražila sam propast.
Za šaku poljubaca
spoznala sam šta je izdaja.
Sad imam samo uspomene
zbog šake poljubaca.
Više ne pričam nikad o ljubavi.
Uvek kad želim da zaboravim,
napijem se i žalim.
Uvek kad želim da zaboravim,
napijem se i žalim.
Nikad nisam mogla da zaboravim.
I vrati se meni i vrati se ovde.
Ja nisam volela nikog drugog.
Nikog drugog.
Malo aprila...
STVARI KOJE ĆU URADITI SA NJIM
Dani?
Da? -Ja sam Sol.
Mogu li da sednem? -Naravno, izvini.
Šta ćeš popiti?
Jedno pivo.
Jesam li onakav kako si očekivala? -To nije mnogo važno, zar ne?
Jeste važno.
Ne znam, ja mislim da...
Hvala.
Mislim da je tvoje pismo bilo ključno.
Bilo je mnogo lepo. -Hvala. -Pišeš veoma dobro.
Lako mi ide. -Jesi li napisao nešto do sad?
Iz hobija. -Volela bih da pročitam.
Mislim, ako... -Da, naravno.
Slušaj...
Ovo je novo za mene. Ne znam ni da li...
Dobro, znam.
Ali ne želim da brzam. Ni ja. -Ovo je važno. -Znam.
Znaš li zašto sam te izabrala?
U pismu si napisao da je...
...vreme samo način na koji trošimo život.
A zašto si ti meni pisao?
Iskreno, još nisam siguran, ali...
Tvoj oglas je dosta rekao.
Ne bih da budem nepristojna, ali mogu li da vidim neko uverenje, ili nešto?
Da, da.
I ja sam donela svoje. -Nema potrebe.
Pročitaj ga, molim te.
Da prošetamo?
Živiš u centru? -Ne, kakvi.
Mogli smo da se nađemo na drugom mestu. -Ma u redu je.
Je l' ti se jede nešto slatko? -Sad ne. -Trči!
Hajdemo!
Da opišem Sol?
Nemoguće.
Da vidimo, ne znam... Šta voli?
Voli... Voli da hoda pored mora.
Subotnje večeri, da se slika. Životni zalogaji, kako ona kaže.
Pesme koje imaju priču, marmeladu od breskve.
Mrzi da ustaje rano. Tmurne dane, svađe bez razloga.
Laži u svim varijantama.
Ali naročito obožava da šećerom upotpuni uzbudljive trenutke.
Stigli smo. Ovde živim.
Pa dobro... -Super sam se provela.
Mogli bismo da imamo drugi sastanak.
Da se upoznamo bolje i ako ide dobro...
Još jedan, i tako. Šta misliš? -Savršeno.
Dani, nemoj da misliš da imam još nekoga.
Nije važno. -Nemam.
Ćao.
Zdravo, Sol.
U stvarnom životu ljubav je san za dvoje
u kome često jedan sanja a drugoga sanjaju.
Za one koji vole vreme je večnost, samo način na koji troše život.
Mi ćemo, međutim, sanjati i dopustiti da nas sanjaju u isto vreme. Zajedno.
I ako me ne izabereš, voleo bih da te upoznam.
Možemo da stvorimo mehur i uselimo se u njega.
I naravno, da ne mislimo o psihijatrima.
Dani.
NE MRZI ONOG KOGA SI VOLEO
Da čujem?
Zanimljiv. -Zanimljiv?
Šta? -To je sve? -Dobro, pričali smo da se malo upoznamo i to je to.
Dobro. Šta radi? -To ne znam.
Nisi ga pitala? -Nisam. Neću da brzam, da ga gušim.
Pričali smo da se malo upoznamo. To je sve.
On je kao ja. -Da, ali on je odgovorio na tvoj oglas, a ne obrnuto.
Glorija, nije izgledao kao serijski ubica. -Pa nijedan ne izgleda.
Je li ti bar pokazao...? -Jeste. Videla sam njegovo lekarsko uverenje.
Opiši mi ga.
Privlačan je. Vrlo privlačan.
Voli iste pesme kao i ja, piše o smrti.
Ne znam, pomalo je mešavina stidljivosti i misterije.
I mnogo brzo hoda, ne mogu da ga stignem.
Vidi, već nas je dve. -Da.
Ima duboke, zelene oči.
I ima predivne usne i širok osmeh, ima velike i jake ruke.
Ne znam... Dobro je prošlo. To je sve što mogu da ti kažem za sad.
Znači, rizikovaćeš?
Bilo bi vreme, zar ne? Dugo se nisam zbližila sa nekim momkom.
Ti si budala.
Šta je bilo, komšinice?
Ne mogu da ubacim kriške.
Takva je kupovina preko Interneta, pošto ne vidiš proizvod, na kraju...
Ko bi rekao da će biti takav proces. -Pusti mene, mogu li?
Naravno, uzmi.
Što si tako nervozna?
Kasnim na posao i još sam u veliko frci. -Opusti se jer će te strefiti nešto.
Znaš da sam oprala zube sa maskom za lice?
Kad su sve ambalaže iste. -Onda su ti baš hidratantni.
A ovo je nemoguće.
Pa, ispričaj mi. Kako je prošao sastanak?
Dobro, ćaskali smo malo i dogovorili se da se ponovo vidimo, to je sve.
Opiši je. -1.67m, ima predivne usne i oči, anđeosko lice.
Koliko ima godina? -21.
Opa, Dani. -Šta si očekivala, da ima 30-40?
Pa to je pisalo u oglasu: da obnovi život. A to znači da postoji prošlost.
Pa eto. -Znači, nastavićeš? -Tako sam mislio.
Ne zezaj da ti se svidela? -Ona je prelepa, ali...
Uvek isto. Upoznaš neku devojku i pamet ti se obrne. -Nisam toliko lud. -Jesi.
A najgore je što na kraju uvek uvučeš druge u svoje ludorije. -Ništa neće biti.
Evo, dogovorili smo se da se vidimo ponovo.
Kad je vidim, ispričaću joj, ili ću prekinuti s njom, ne znam.
Ja znam.
I zeznućeš stvar. Idemo.
Još nešto.
Je li ona dobro, ili...? -Da, dobro je.
A ti?
Jesi li joj se svideo? -Mislim da jesam.
To je onda dinamit. -Da, ali razneće mene, ne brini. -Ne, razneće nju.
Neću ti više ništa reći i o ovome Sandru ni reči.
Dani, slušaj. Mamen je otišla i gotovo je.
Ti što pre izađi sa nekom devojkom,
ali ne glumi romantičnog heroja, i ne traži zamene.
I ne mešaj posao sa ljubavlju. -Neću.
Dani?
Malo pre ti je zvonio mobilni.
Hvala.
Ćao, Dani.
Kako si? -Dobro. Poranila si.
Da, večeras idem kod roditelja na večeru, a pošto ne znaju ništa...
Nisam htela da me zoveš dok sam tamo.
Naravno.
A ti, kako si? -Dobro.
Malo iznenađen, iskreno. -I ja sam.
Nisam znao da li ćeš... Da li ćeš hteti da...
Da nastavim? -Da.
Zašto da neću?
Jesi još tu? -Jesam, izvini.
Šta je bilo, nisi siguran, zar ne? -Ja želim ponovo da te vidim.
I ja tebe. -Dobro, kad se vidimo onda?
Sutra.
Sutra ne mogu. A zašto se ne nađemo u subotu i provedemo ceo dan zajedno?
Dobro, onda u subotu.
Pokupićeš me gde i onaj dan? -Da. -Super.
Dani, mogu li da te pitam sad nešto?
Slobodno. -Gde radiš?
Dizajniram web stranice. -Baš zanimljivo.
Moram da idem sad. -Važi.
Zdravo, čuvaj se. -I ti, ćao.
Dani! Izvini, zakasnila sam. -Ma u redu je.
Šta? -Mnogo si lepa. -Stvarno?
Šta ćemo da radimo?
Da pođemo, pa... -Važi.
O čemu razmišljaš? -O tome što si mi rekla da tvoji ne znaju.
Ne znaju. Kad sam saznala, otišla sam od kuće. Da živim sa Glorijom.
Ona je strava drugarica. Primila me je u vrlo teškom trenutku.
A ti?
Ja imam svoj stan. -Vidi ti to.
Kako se dogodilo?
Zaljubila sam se u jednog muzičara. Darija.
Svi su mi pričali da nije pouzdan, da nije čist,
da se pevači ne zaljubljuju u svoje fanove, samo spavaju sa njima.
A ja sam bila slepa.
Kažu da glupače predaju svoje srce onom ko ga ne zaslužuje.
Za mene je postojao samo on.
Savršeno je znao kako da učini da se osećam jednistvenom.
Bila sam zaljubljena.
Znaš li šta je to?
Nastavi.
Koristili smo zaštitu kao i uvek, sve dok...
Me jedne noći nije pitao da ne koristimo kondom i ja sam pristala.
Jer sam ga volela i verovala sam mu.
Narednog jutra sam uzela tabletu za dan posle,
ali nisam brinula ni o čemu drugom. Nisam ni mislila o tome.
Ubrzo posle je otišao na turneju,
pozvao me je, rekao da ne želi da se oseća vezanim, da ne bi uspelo.
I zaboravio me je.
Poneo se odvratno.
Taj dan kad me je zvao da mi kaže
da ima sidu i da uradim test mi je bio drugi najgori dan u životu.
Prvi je bio kad si dobila rezultate? -Da.
HIV pozitivna.
Ali... Imala sam sreće.
Najgore je ne znati i otkriti kasno, kao on.
Mi za sad imamo drugu šansu.
Mi smo samo to.
HIV pozitivni.
A ti?
Šta ja?
Kako si se zarazio?
To je bila glupost.
Valjda ni ja, kao ni ti, ne želim mnogo da pričam o tome.
Spavao sam sa jednom devojkom, a nisam koristio zaštitu.
Viđaš li je i dalje? -Ne, to je bilo u Santo Domingu.
Nešto neočekivano.
Ali desilo se, i to je to.
Kako uspevaš da budeš tako jaka?
Jaka? Ma kakvi.
Prestravljena sam. -Ne izgleda tako.
Kakva bi trebalo da budem?
I ti si prošao isto što i ja.
Prvo potoneš, naljutiš se na sebe.
Planovi se ruše, nema budućnosti, nema ničega.
Dani, ti i ja smo samo vreme.
A ako nema vremena... šta nam ostaje?
Prati moju igru!
Zdravo! Došli smo da vidimo stan.
Baš sam hteo da zatvorim. Ali hajde, uđite.
Upaliću svetlo.
Hajde!
Idealan je za par kao što ste vi.
Treba mu jedno krečenje i još po nešto.
Oduševljeni smo.
Možeš li da nas ostaviš same na kratko? -Da.
Malo je stidljiv. -Ma u redu je.
Kad završite, isključite osigurače i zatvorite vrata.
I ne razmišljajte mnogo.
Kako ti se čini?
Uvek radiš isto da bi ostala sama sa momkom?
Volim da radim nešto ne znajući šta će biti.
Da me subina iznenadi.
Nisi mi rekao da li ti se sviđa.
Dobra je. -Dobra je? Nisi je video celu.
Fali kuhinja, kupatilo, spavaća soba.
Dani,
Ako ovo ispadne dobro...
Da li bismo živeli zajedno?
Previše brzam? -Nije to, samo nisam očekivao.
Plaši te što sam toliko direktna?
Pomalo.
Jesi li gladan? -Jesam.
Halo, dobro veče. Da li vršite kućnu dostavu. Da?
A kad ti priđe neki dečko, šta radiš?
Ignorišem ga. -Tek tako?
Ljudi beže kad im kažeš da si HIV pozitivan.
Ako prećutiš, varaš ih, a ako im kažeš... Gubiš ih.
Ali misliće da si gruba ili stroga.
To je njihov problem. -A da ti se neko svideo?
To se nije desilo. -Dobro, ali da ti se svideo... -Ne znam.
Ne znam. Zatvorila sam se potpuno, bila sam vrlo ranjiva...
Kad sam shvatila da moram da nastavim, dala sam oglas.
A da ti niko nije odgovorio? -Znala sam da hoće. -Zašto?
Jer uvek postoji neko na drugoj strani, kakav god da si.
To je preterano verovatnje u ljude. -Ne.
To je verovanje u život.
A ti? Kakve planove si imao?
Nikad ne pravim planove. -Verujem ti. To ti se vidi.
Ti si od onih koji se čvrsto drže svojih stavova.
Ti si psiholog? -Ne.
Ja sam žena i nisam glupa.
Ti si takav kakav si.
Ja sam dala oglas, ja sam te zvala...
Mnogim muškarcima još smeta što žene preuzimaju inicijativu.
A šta ako me je strah da se zaljubim u tebe?
Ti si se već zaljubio u mene.
I ne kažem to jer sam pretenciozna.
Vidim kako me gledaš.
Vidim kako pocrveniš.
Ali, još me nisi zasmejao.
Ne slušaj me, potcenjujem jer sam nervozna. -Ne, u pravu si.
Svako bi se odmah zaljubio u tebe.
Svako ko ima osećanja. Možda ih ja nemam.
To nije tačno. -Ne poznaješ me.
Svi smo satkani od istina i laži i...
I na kraju nam uvek ostaje isto.
Pogled, dodir.
Ti si romantik, kao ja.
Možda smo poslednji.
Da zaplešemo? -Nema muzike. -Zamisli je.
Ovo je bila vrlo posebna noć.
Meni takođe.
Hoćeš li da se vidimo sutra? -Hoću.
Možeš li da me pokupiš ovde, kao da je sastanak i sve to?
Naravno.
Dobro onda.
Vidimo se sutra.
Šta?
Vidimo se sutra.
Dobro jutro! Kolači, super! Danas si se baš potrudila.
Nedelja je.
A ti si poranila. -Upravo sam stigla, još nisam legla.
Po tvom izgledu niko ne bi rekao.
Da, pa i nisam se nešto mnogo trošila.
Cele noći sam se svađala sa Ismaelom. A ti, kako si?
Dobro sam.
Sviđa mi se. -Ozbiljno?
Da. Mnogo je sladak.
Rekla si da ćeš ići polako. -Znam, ali
shvatam da potpuna sigurnost ne postoji.
Da se baš uvek nešto mora rizikovati.
Ok, neko mora da ti bude đavolji advokat i evo ja ću.
Jedno je jedan seks.
I ja bih te terala na to.
Ali ovo...
Zašto si već sad tako sigurna?
Zato što ga je lako pročitati.
Gleda me kao da nikad nije video devojku.
Izgleda kao uplašeni mačak. -Samo je to falilo.
Ne znam, ima nešto.
Ubija koliko je dobar. -Kolač, ili on?
Ne iskaljuj na meni lošu noć. -Ostavi moju noć na miru.
Da nastavimo sa tobom. A on? -Šta?
Sviđam mu se. -A šta ako on traži samo seks?
Nije od takvih. -A kako znaš? -Nije od takvih!
Šta, ako je HIV pozitivan, automatski je dobra osoba?
Kako se zarazio? -Aman, Glorija.
Imao je odnos u kom se zarazio.
Tek tako? -Šta znači?.
U Santo Domingu, i to je bila ludost.
Znači, stavio ga je gde nije trebalo.
Pa to ne govori mnogo u njegovu korist. -Dobro. Jesi li ti sigurna sa Ismaelom?
Ok, tuše. Ali drugačije je. Ja nisam dala oglas.
I znam kakav je. -Vidi, svi smo dali oglas.
Jedni kažu 'upomoć', drugi 'hoću seks', a treći 'verujem u večnu ljubav'.
Jesi li spremna da provedeš ceo život sa njim? -Ne znam.
To nije ljubav. To je očaj.
Šta je bilo? -Ništa. Sandro spava, ne pravi buku.
Hoćeš da razgovaraš? -Hoću, ali žurim.
Šta je bilo?
Sviđa mi se.
Sviđa ti se? -Više od toga.
Koliko puta si je video? -Dva.
I već si se zatreskao? -Da. -Iako ima sidu?
HIV pozitivna je. -Zovi to kako hoćeš.
Šta će reći kad sazna istinu? -U tome je fora.
Dok ona ne zna...
Dok ona ne zna, sve je u redu. -Ti misliš da je ovo velika ljubav?
I pored straha koji bi trebalo da imaš da uradiš to s njom,
koliko god koristio zaštitu,
pada mi na pamet jedno 10 razloga da te zamolim da ne nastaviš.
Kako zbog nje, jer ćeš je zeznuti, tako i zbog tebe.
Zar ne vidiš koliko zlo može da ispadne?
A ti ne shvataš da mogu da joj pomognem? -Nije to tako lako.
Ja već 3 meseca živim sa Sandrom.
I kunem ti se da je užasno komplikovano.
Neću te ubediti, zar ne? -Nećeš.
Mene, koji vidim stvari drugačije zbog toga što me je Mamen ostavila.
Ili joj kaži, ili zaboravi na nju.
Čoveče, Dani. -Šta ima brate, evo već sam krenuo.
Ma opušteno. Kako si? -Onako.
Idem. Čujemo se.
Zovi me.
Hoćeš da mi ispričaš?
To je vrlo komplikovana priča. -Mogu da zamislim.
Poznajući Danija, sve je moguće.
Da, ali sad je drugačije.
Gukni.
Kasnije.
Nešto maja...
Mamen!
Kako si?
Šta hoćeš?
Hoću da te vidim i da pričam s tobom, 5 minuta. -Ne.
Molim te, važno je. -Neću da se pomirimo, zaboravi.
Nije reč o tome.
Nosi se, Dani. -Kunem ti se da nije reč o tome da se pomirimo.
Ne? -Ne, ovaj put je reč o meni.
Ne zanima me.
Možemo da odemo u bar na uglu, pa ću ti ispričati? -Ni u šali.
OK.
Onda mi, molim te, odgovori na jedno pitanje.
Jedno pitanje.
Jesam li te zasmejavao?
Šta? -Znam da je komplikovanije od svega ovog, ali...
Ali, molim te odgovori mi, jesam li te zasmejavao?
Pa jesi, na početku jesi.
Bio si zabavan.
Duhovit i izmišljao si svašta da nam bude lepo.
Trajalo je kratko, ali bilo je najbolje.
A šta se posle desilo?
Posle se pojavilo tvoje pravo ja.
Zar ti je toliko loše bilo sa mnom? -Uvek je bilo nekog članka.
Neke reportaže, neke uzbudljive teme.
Uvek je bilo nekog ili nečeg pre mene.
Ne, to nije istina. -Jeste istina, Dani.
Ili sam se barem ja tako osećala.
Volela sam Danija koji je budio osećanja u meni,
zbog kog sam se osećala kao boginja.
Taj me jeste zasmejavao.
Ovo si hteo da čuješ?
Šta ti je?
Ne znam.
Jesi li dobro?
Nisam.
Ko je ona?
Zašto mora da postoji neko? -Jer je tako.
Nadam se da po prvi put gledaš ka svom srcu.
Zašto to kažeš? -Zbog tvojih očiju.
Izgledaju drugačije.
Ovo je moja kuća.
Dođi.
Skroz je drugačija od moje.
Hoćeš da mi pokažeš svoju sobu?
Naravno.
STVARI KOJE MI SE SVIĐAJU KOD DANIJA
Ne čitaj to, privatno je! -Važi, neću više da čitam.
Ali samo zato što si napisala da ti se sviđa moja guza. -Budalo!
"Dlakave Japanke"?
Imaš odličan filmski ukus. -Nije da mi se sviđa, pre sam se bavila ovim.
Bila si porno glumica? -Ne!
Sinhronizovala sam ih. Japanke su bile moja specijalnost.
Čoveče! -Šta?
Kad sam otišla od kuće, svaki posao je bio luksuz.
Sem plejboj zečice, sve sam radila.
A šta sad radiš?
Sad leti radim kao konobarica u jednoj bašti.
A u budućnosti bih volela da nađem nešto u vezi sa fotografijom.
Jesu li tvoje? -Jesu.
Dobre su. -Hvala.
Hoćemo li da večeramo? Kupila sam japansku hranu.
Večeras je japanska noć?
Napokon sam te zasmejao.
Da, hajde, idemo.
Šta je bilo? -Nikako ne mogu da se snađem sa ovim.
Daj, pomoći ću ti.
Prepusti se.
Tako.
Užasan si.
Da vidimo.
Je l' bolje?
Još! Tu!
Hajde, hajde!
Izdrži!
Tvoj je glas i kao da gledam tebe.
Mnogo je jako. -Dobro, video si dovoljno.
Daj mi to! -Ne, hoću da čujem kako svršavaš.
Šta pričaš, stoko!
Daj mi to.
Ne verujem!
Peče, zar ne?
O čemu razmišljaš?
Ni o čemu.
Nikad ne želiš da pričaš o onome što ti se događa? -Ne.
Negiranje, ili opreznost?
Oba, valjda.
Hajde, reci mi o čemu si razmišljao? -Ni o čemu, stvarno.
Jesi li vodio ljubav sa nekim otkad znaš?
Nisam.
Nisam ni ja.
Pa je l' ti nedostaje?
Fizička strana ne. Emotivna da.
Šta? Eto ga opet! -Šta? -Taj pogled!
Valjda nisam bio baš pripremljen za ovo.
Šta, još mi ne veruješ? -Verujem ti, Sol.
Sebi ne verujem. -Ali, ako ne probaš, ne možeš znati hoće li ispasti dobro.
Sol... -Vidi, batali, stvarno, ionako...
Imamo mnogo vremena za ovo.
Znam da sam te onaj dan davila sa tim da živimo zajedno ako ovo uspe,
ali možemo da se viđamo češće, da se upoznamo i odlučimo kasnije.
Nema žurbe.
Ono neizbežno je u isto vreme i dobro i loše.
Možda.
O, Bože.
Idem po peškire jer ćemo se na kraju prehladiti.
Da popijemo poslednje? -Hajde.
Ovo nam je bio treći sastanak.
To je prekretnica.
Na šta misliš?
Na to da se već poznajemo malo više.
Znamo šta hoćemo, šta očekujemo.
Iako i dalje vidim strah u tvojim očima.
I to nešto što me zbunjuje.
Moje oči te zbunjuju? -Da.
Ni ono što sad osećamo ne može to da izbriše.
Neverovatna si. -Nisam.
Ali ne želim ni da izgledam kao budala.
Dani, ja nisam znala šta ću naći.
Lista mi je bila mnogo niska.
Ti si bio više od onog što sam očekivala.
I mnogo sam srećna zbog toga.
Toliko srećna, da me je sad najmanje strah da će ispasti loše.
Sol,
Moram da ti kažem nešto.
Čekaj, nemoj ništa da kažeš večeras.
Hajde da damo sebi dva dana da budemo sigurniji.
Važi?
Zovi me. -Naravno.
Elijase, imaš li minut? -Imam, uđi.
Kako ti ide? -Pa, loše.
Loše mi ide. Mislim da neću moći da pišem o tom članku.
Šta kažeš? -To što čuješ.
Rekao si da ćeš uraditi drugačiji rad, originalan.
Sa direktnim, ličnim pristupom.
Zaboravljenu temu koja je i dalje tabu. -Znam šta sam rekao. -Pa?
Pa promenio sam ideju i...
Ja ne mogu da ga napišem, daj ga nekom drugom,
uradi šta misliš da je najbolje, ali ja ne mogu da ga napišem.
Slušaj, Dani. Dobar si.
I radio si više nego pristojno otkad si došao.
Imaš ideje, imaš stil i nosiš ovo u krvi.
Ali to je sve. Još nisi niko da uradiš tako nešto.
Znam i žao mi je. -Ne znaš.
I boli me uvo što ti je žao!
Ta reportaža je bila specijal izdanja za 2 nedelje!
I na naslovnici! Tvoja prva naslovnica, ne zezaj me!
Šta ti se dešava?
Lično je. -Bre, Dani.
To je samo reportaža o sidi u Španiji danas.
Kako žive, šta osećaju.
Šta ti se događa? -Molim te, to je lično.
Ne seri, molim te. Ti misliš da je ovo fakultet?
Mislio sam da bi ubio za tu reportažu.
Uradio bih to pre.
Jesi li se umešao?
Dani?
Daj mi ovu nedelju, u redu?
Nećeš da mi ispričaš? -Sad ne mogu.
Dobro.
Agire se razboleo.
Maksi će ti dati njegove beleške. Napiši je.
Elijase... -Imam posla.
Kako si prošao?
Mislim da mi treba piće.
Mislim da i meni treba piće.
Za 3 meseca koliko radim za novine nikad nismo pričali.
Izvini, nije mi baš najbolji period. -Znam.
Znaš? -U redakciji se priča da te je ostavila devojka.
Koje alapače.
Opušteno. Kad misliš da imaš nešto ozbiljno, a ono pukne,
kao da ostaneš nag.
Da ne znaš možda nešto o istrebljenju kitova?
Dali su ti Agireovu reportažu?
Ako ti je za utehu, ja pišem sve gluposti
koje niko neće otkad sam počela.
Tako da ćeš na kraju uspeti. -Da, valjda.
Ali i dalje je sranje.
E, veruješ li u vanzemaljce? -Molim?
Izvini, ali ne volim tišinu, mnogo me unervozi.
Veruješ, ili? -Ja verujem samo u Rolingstonse.
Večno pitanje: Bitlsi vs. Stonsi? -Koga ti više voliš?
Rušimo mitove. -Molim?
Rivalitet između Bitlsa i Stonsa je pun mitova i legendi. -Stvarno? -Da.
Bitlsi hoće da te uzmu za ruku, a Stonsi da ti spale grad.
Baš si obaveštena.
Rečenica nije moja. -Dobro, ali koga ti više voliš?
Bitlse. Oni su bili prvi. Stonsi su došli kasnije.
Mada mi ne bi smetalo da imam romansu sa nekim od njih.
A ti? -Koga ja više volim...
Ne koga više voliš.
S kim bi imao romansu?
Slušaj...
Izvini, nije do tebe... -Nisam na to mislila.
Samo sam htela da znam koji je tvoj tip devojke.
Znači ne znaš ništa o kitovima?
Dobro, dosta! -Kaži!
Plašiš me. -Ja? Zašto?
Snovi se skoro nikad ne ostvare.
Volela bih da stojiš čvrsto na zemlji. -I stojim.
Osećam se tako dobro, tako srećno.
Videla si ga 3 puta, pobogu! -Pa?
Pa niste još ni spavali!
Dok ne spavaš sa dečkom, ne znaš da li ti se stvarno sviđa.
Ni kad bih jedan od svojih najboljih orgazama
pomnožila sa 10,
nije ni blizu ono što osećam dok me gleda.
Ali čak ni on nije baš siguran.
Voli me. -Tek tako, voli te?
Okolnosti su ga učinile drugačijim.
Mi smo drugačiji.
Ne, ljubavi. Tebe svi vole. Slatka si, privlačiš ljude.
Da, a kad bi znali šta mi je, pobegli bi.
Samo kažem da možda... -Vidi, Dani ne beži jer je kao ja.
Kao ja je.
Možda i živimo neki san, ili smo zarobljeni u mašti, šta god.
Ali ovo nam je vratilo nadu. Loše je što...
Ne suočava se sa stvarnošću, izgubljen je.
Kao da ne razume šta mu se dešava.
A šta ako je očajan?
Zašto mi ti ne pomogneš?
Svi parovi budu zajedno i ne znaju da li će trajati ceo život.
Meni i dalje zvuči kao nemoguća ljubav.
Ja mislim da nema nemogućih ljubavi, već budala sa predrasudama.
Zvoni ti telefon.
Nećeš da se javiš? -Ne.
Zove već nekoliko dana. -Znam, ali ne...
Ne želim, nisam spremna.
Možda će biti kasno kad budeš, pa se pokaješ.
Ne volim oproštaje.
Gospođo. -Hvala ti što si došla.
Kako je? -Loše.
Mnogo mi je žao.
Ostaviću vas same.
Sol!
Zdravo, Dario.
Uđi, molim te.
Hvala ti što si došla.
Sedi.
Morao sam da te vidim.
Imao sam mnogo vremena za razmišljanje i...
I nikad ti nisam zatražio oproštaj.
Žao mi je.
I meni.
Mrziš li me?
Da. Ali ne zbog onoga zbog čega ti misliš.
Slepo sam te volela i verovala ti.
Postoji samo jedna vrsta mržnje.
I ta reč bi trebalo da se izbriše iz rečnika.
Kad bih mogao... -Gotovo, prošlo je.
Nema svrhe misliti na ono što je moglo da se desi, a nije.
Sve je drugačije.
Ali nije baš gore.
Vidim život drugačije.
Mnogo me boli što idem.
Moguće je da nikada nisi ni bio ovde.
Ljubavi moja.
Hvala ti što si mi zatražio oproštaj, bilo mi je potrebno.
I hvala ti što si me zvao.
Stavrno? -Da.
Jer sad hoću da živim mnogo više.
Uvek si bila tako posebna.
Zbog tebe sam se osećala posebnom.
Ti si najbolje što mi se desilo u životu. Najbolje.
Ne znam šta još da kažem. -Nemoj ništa.
Voleo bih da te vidim kako se smeješ. Poslednji put.
Molim te.
Zbogom, Dario.
Zbogom.
Dođi.
Ćao, ovde Dani, ostavi poruku posle signala.
Dani
Volim te.
Sol?
Ćao.
Izglda kao da je smak sveta.
Sva si mokra. -Da.
Trebalo mi je da se pokvasim, da se osetim živom.
Šta ti radiš ovde ovako rano?
Dođi.
Šta je bilo? -Sol, tvoj Dani.
Šta ti je rekao? -Nije moj Dani.
Sol, šta ti je rekao? -O čemu?
O svom poslu.
Da dizajnira web stranice. -Samo to? -Da.
Danijel Toras? -Da.
Ništa ne razumem. -Pogledaj potpis.
On je novinar.
Ali Dani...
Zvala sam časopis.
Radi... Radi reportažu o sidi u današnje vreme.
Mnogo mi je žao.
Samo ću ti postaviti 3 pitanja i hoću istinu.
Jesi li ti Danijel Toras koji piše za novine?
Odgovori.
Sol, slušaj... -Ne. Jesi li to ti?
Da.
Ti si novinar?
Da.
Jesi li HIV pozitivan?
Ne.
Hajmo. -Sol, slušaj!
Imaš svoju reportažu. -Sol, čekaj, uzmi!
Otvori vrata, molim te!
Ne javlja se.
Ovaj put sam zeznuo stvar i to dobro.
Je l' te boli?
Mislim da sam imun na sve, sem na nju.
Pa nestani. Uzmi nekoliko dana, ionako stiže leto.
Kako je govorio Napoleon:
Jedina pobeda nad ljubavi je beg.
Ali nemoj slučajno da odeš u London. -Zašto? -Kako zašto?
Jer su svi naši idoli umrli tamo. I to sa 27 godina.
Čoveče, Lidija. Ti i tvoj smisao za humor.
Ne želim da napraviš od ovoga ništa tragično.
Pusti to više.
Danijele, vreme leti.
Zadrži samo lepe uspomene i okreni novi list.
Kunem ti se da ne znam kako.
Toliko mi se sviđa list na kom sam da ne znam kako da ga okrenem.
Onda bi možda trebalo da promeniš knjigu.
Ti si novinar?
Da.
Jesi li HIV pozitivan?
Ne.
Sve pesme me podsećaju na tebe.
Pesme uvek lažu.
Ali ipak te volim.
Ceo septembar
Hvala ti što si mi pomogla sa reportažom.
Dobro, to je normalno među kolegama, zar ne?
Šta je normalno, a šta ne? -Zašto sad to kažeš?
Jer pola sveta kao da je ludo, a druga polovina je već bila.
A gde se mi uklapamo? -Ja sam već bio lud. -I ja.
Je l' ti nedostaje?
Ko? -Tvoja bivša... Mamen, beše?
Znaš šta mi je rekla kad je raskidala?
Onaj ko nije ni grupi, ni diler, ni iz bande, neka izađe iz garderobe.
Una sola notte
Šta pričaš, italijanski? -Pesma koja svira.
"Una sola notte" -Samo jedna noć.
I da. Pričam italijanski. Je l' da da je super? -Aha.
Sve je savršeno, Sol.
Šta? -Zdrava si kao dren.
Ali me brine što si smršala. Ne jedeš dobro?
Da. -Nešto ti se desilo?
Pa, ponešto. -Kao na primer?
Dečko koji me je zarazio je umro.
Ne dozvoli da te negativne stvari povuku.
Sada je tvoja glava najbolji lek.
Pokušavam da budem pozitivna, znate me, ali ponekad...
Da, ponekad dotaknemo dno, ali kad se to desi,
moramo se vratiti svim snagama.
A zašto si otišla da vidiš tog momka?
Pozvao me je. Hteo je da mi zatraži oproštaj.
Možda nije trebalo da ideš. -Znam.
Ali možda je i meni to bilo potrebno.
Sol, ja ne mogu da uradim još mnogo, ali ti možeš.
Čuvaj se i jedi. Izađi i zabavi se.
Živećeš mnogo godina, veruj mi.
Izlaziš li sa nekim? -Ne. -Pa uradi to.
Ma da, to je tako lako.
Mlada si i privlačna.
A i imaš nešto posebno i ti to znaš. Iskoristi to.
Ko će hteti da izađe sa mnom? -Pokušaj. -Jesam i nije uspelo.
Je li bio HIV pozitivan? -Nije. -A je li znao da ti?.. -Jeste.
Ti nisi od onih što se predaju.
Ako izađem sa nekim i kažem mu da sam HIV pozitivna, pobegne.
A ako mu ne kažem, varam ga.
Uvek postoji sredina. Pronađi je.
Nisu svi napolju budale.
Da ne odugovlačim više, hoćeš li da izađeš sa mnom?
Ni vi se ne biste usudili. -Kako ne, ja sam slobodan čovek.
Supruga mi je umrla prošle godine od kancera. -Žao mi je.
Znaš li kako je to kad si lekar, a ne možeš ništa da uradiš
za osobu koju najviše voliš?
A ipak sam i dalje ovde i živeću!
Ne samo zbog sebe, već i zbog nje.
Nemoj da budeš sama u ovome. Podeli to sa nekim.
Dugo te nisam videla.
Posao, po ceo dan sam u redakciji.
Kako ti je sa Martom?
Bez problema. -Pa odlično! Zar ne?
Nedostaje mi Sol. -Stvarno bi bio sa devojkom
sa kojom ne bi mogao da vodiš ljubav bez sve moguće zaštite?
Razmišljao sam o tome.
Ima za i protiv. -Ne, ima malo za i mnogo protiv.
Dobro, razmišljao sam o tome i samo znam da mi nedostaje.
Mislim da je to bilo kao droga, da si pomešao ljubav sa
potrebom, sa poslom, ne znam. -Nije tako.
Ti je nisi upoznala. Bila je posebna.
Dobro, pa? -Šta pa?
Zaljubio sam se i zeznuo stvar jer nisam postupio ispravno od početka.
Ne volim uopšte da te vidim takvog. -Sve prođe.
A da dođeš večeras na večeru sa Martom?
Hoću, obećavam, ali kad budem bolje raspoložen.
Moram kući.
Kako je? -Loše.
Nedostaje mu. -Pa zar nije bio sa onom devojkom?
Ne znam i brine me. -Pa nek ode da je vidi i gotovo.
To je vrlo komplikovana priča, nikad ga nisam videla takvog.
Ljubavne priče treba doživeti i proživeti.
Ne znam.
Ti i ja... -Šta?
Nama ide dobro?
Ko to zna.
Kako je bilo, šta ti je rekao lekar?
Nema novosti, dobro sam.
Hoćemo da izađemo da proslavimo?
A što ne naručimo picu i proslavimo ovde? -Jer nije isto.
Tamo napolju postoji svet koji ti ne vidiš. Hajde.
Ali stvarno nemam želju.
Nedostaje ti?
Uprkos svemu? -Da.
Poneo se kao prava svinja.
Da, tako se poneo, ali ne znam da li je stvarno takav.
Jer mu nisam dozvolila da mi objasni.
Glorija, šta je bilo?
Mislila sam se oporavljaš.
Dobro, malo po malo. Još mi nedostaje, ali...
Ne brini.
Odmah se vraćam. -Šta se dešava?
Glorija.
Uzmi ga. -Šta je ovo?
Mora da...
Mora da ga je ostavio u poštanskom sandučetu.
Videla sam ga narednog dana. -Šta?
Doneo ga je kad je došao da te vidi. -Zašto mi ga tad nisi dala?
Ne znam, valjda sam htela da te zaštitim. -Da me zaštitiš, od čega?!
To je bilo moje pravo. -Sol, oprosti mi.
Nisi imala pravo. -Znam. -Nisi imala pravo! -Znam.
Možda ćeš sad... Smirenija...
Bolje znati šta da radiš.
U redu je.
Sol, ne znam ni kako da počnem ovo pismo.
Možda istinom.
Ali prvo mi obećaj da nećeš prestati da čitaš. Hoćeš li?
Ja sam novinar.
Šef me je zadužio da napišem članak o sidi u Španiji
a meni je novinarstvo sve.
Ili je bilo sve, dok te nisam upoznao.
Tvoj oglas je bio baš ono što sam tražio. Intimna strana.
Ostatak već znaš.
Onog popodneva sam se zaljubio u tebe čim sam te video.
Posle sam počeo da shvatam šta sam uradio i počelo je moje mučenje.
Nešto se promenilo u meni otkad sam te upoznao.
Nikad nisam doživeo nešto kao ovo.
Više nisam mogao da napišem taj članak.
Možda me otpuste, pa ćemo još biti i siromašni.
Među svim nemogućim ljubavima, izabrao sam tebe.
Ne znam šta nam se desilo, ali desilo se.
Ne znam šta se dogodilo, ali dogodilo se.
Ljubav je čudna. Ne želim da izgubim nijedan trenutak.
Ja bih umro za šaku tvojih poljubaca.
Hoćeš li hteti da mi daš drugu šansu?
Dani.
Ovo naše ne ide kako treba, zar ne? -Ne.
To je zbog mene. -Ma kakvi.
Onda ne razumem.
Kaži mi nešto, ne znam.
Da li postoji druga?
Postojala je?
I nije tvoja bivša? -Nije.
Ti si budala, znaš.
Je li bila dobra?
Šta hoćeš da kažeš?
Seks.
Nisam je dotakao. Ozbiljno pričaš? -Da.
Ne mogu da te zamislim u romantičnoj priči o nemogućoj ljubavi.
Ti nisi od takvih. -Nije bila nemoguća.
Pa šta se desilo? -Bio sam budala.
Imao si je i pustio si je da pobegne? -Da.
A jesi li je voleo?
Mnogo.
Onda jesi.
Jesi romantik.
Valjda mi se to svidelo kod tebe.
Volela bih da je uspelo.
I ja.
Čuvaj se.
Halo, Lidija, kaži? -Ne javljaš mi se.
Bio sam na sastanku, izvini. Kaži, šta je bilo?
U subotu na večeru? -Važi.
Ako imaš neki plan... -Nemam nikakav plan.
Mislim, ako ima neki plan možeš da ga povedeš.
A, pa nemam ni takav plan.
Slušaj.
Trudna sam.
Šta?
To što čuješ.
Ali...
Je li bilo planirano?
Ne, kakvi, omanula je pilula i...
Znaš šta, tako je kako je.
Dobro, malo sam uplašena.
Čoveče, ti trudna, ne mogu da verujem.
Razmišljala sam o mnogo čemu i...
Mislim da bi trebalo da pričaš s njom.
Jesi li čuo šta sam ti rekla? -Jesam. Uvek te slušam.
Onda, u subotu kod kuće. -Ljubim te.
Vidimo se u subotu.
Izvini.
Da? -Čekao te je satima. Upravo je otišao.
Kako znaš? -To nije važno.
Svaki put kad sam vas viđala zajedno, osećala sam da je ljubav u vazduhu.
Trči, sigurno ćeš ga stići.
Dani!
Volim te. -Dovoljno je.
Ovaj film podržava PROJEKAT PAULA
za istraživanje dijabetesa i sve čiji je jastuk bolest.
Prevod i sinhronizacija: Angela15