КАНИБАЛСКА ГИБЕЛ
Заради автентичността, някои кадри са изцяло непроменени.
Човек е всемогъщ. Нищо за него не е невъзможно.
Това, което вчера изглеждаше невъзможно днес е само история.
Например, кацането на Луната.
Днес кой говори за това? Все пак, днес, когато изучаваме преддверието
на нашата галактика, и в близко бъдеще
ще ни плени мисълта, за изучаването на целия Космос,
не схващаме, че на планетата ни има
праисторически хора, които са канибали.
Тези примитивни племена живеят изолирано, в неприятелска и сурова среда,
където властва закона на джунглата.
Тази джунгла, която нейните обитатели наричат "Зеления ад",
се намира само на няколко часа полет от Ню Йорк.
Тази история ни напомня за четиримата младежи, които искаха да снимат филм
за живота в джунглата, и ни предупреждава,
че преди да тръгнем да превземаме необятния космос,
трябва да опознаем по-добре планетата на която живеем.
Четирима млади американци, не знаещи страх - деца на космическата ера,
въоръжени с камери, микрофон и храброст.
Алан Ятез режисьор. Известен с
документалните си филми за Виетнам и Африка.
Приятелката му, сценаристката Фей Даниелс.
Както и двамата оператори, техни неразделни приятели
Джак Андрюс и Марк Томазо.
Четирима младежи, които не се върнаха.
Нека видим как те тръгнаха за невероятното си приключение.
Тук са на границата между Бразилия и Перу,
и се качват на самолета, който ще ги откара до река О'Коро.
Крайната спирка, откъдето ще продължат към дълбините на амазонската джунгла.
Към територия, наричана "Зеления ад".
Госпожице, нима наистина не се боите?
Не. Вече съм била на много опасни места.
А вие, Алън? - Боя се само от едно нещо. Боя се от брака.
Би ме отвел и на северния полюс, за да се измъкне от това.
Имам усещане, че и този път ще успее.
Това му е последния път. - Да, ако се върнем цели.
Добре, добре... Да тръгваме!
Те не са първите, които тръгват към тази пустош.
Една експедиция тръгна през 1959,
друга през 1967, но нито една от тях не се върна.
Да, Смит беше с група французи.
Да, французи. Бяха аматьори, бедни нещастници.
Французите никога в нищо не успяват.
За нас не съществуват непреодолими трудности.
Дори и за невъзможното, трябва само малко повече време.
Ще се върнем. Ето го и Филип, нашият водач.
Това са последните снимки с тях.
Два месеца минаха, откакто се чу последно за тях.
Дали са още живи? Ако са, къде се намират?
Това бяха въпросите, на които
спасителните екипи, спонсорирани от нюйоркския университет
и "Пан Ам" търсеха отговори.
Благодаря ви, че се съгласихте, проф. Монро. Късмет!
Професор Монро, известен антрополог от университета,
е участвал в много изследователски експедиции.
Но това му е първата в Амазония.
Помогни му!
Дръж го!
Виж ти, канибал със запалка.
Бедния Оливер! Беше само на 20 години.
Проклетници! Когато влезе в кръвта, няма спасение.
Куршумът е по-добър от стрелата с кураре.
Но ние веднага му дадохме противоотрова!
Да, но серумът действа
само когато е в срок, а докато го набавим...
Момчетата с радост биха му счупили главата на тоя, за да отмъстят за Оливер.
Това не ме учудва. Но скоро ще дойде американеца.
Наредено ни е да му помагаме.
Този пленник можем да го използваме като пропуск за Зеления ад.
Ето, лейтенант!
Ами, професор Монро... - Бихте ли изключили това?
Бих казал, че вие, антрополозите и мисионерите, сте от кремък.
Ако не съществуваха такива адски места, най-вероятно пак щяхте да ги откриете.
Бих дал половината от своя...
Между другото, бих дал всичко, за да се махна оттук.
Вижте, лейтенант... Ще се старая да ви преча колкото се може по-малко.
Знам, че имате много проблеми и без мен. Ще бъда искрен...
Не, не, не, благодаря.
Необходима ми е помощта ви за организирането на експедицията.
Не мога да ви откажа... ако всички бяха
като вас, като моето и вашето правителство.
Само не мога да ви гарантирам, че ще оцелеете.
Вижте... Повярвайте ми, знам, че не съм дошъл на пикник.
Не отивам за пръв път в джунглата.
Като че ли някой се е изпикал в това!
Лейтенант!
Тази запалка беше на Фей Даниелс.
Елате с мен, професоре! Да ви представя водача ви.
Той е най-добрия, ако си паснете обаче.
Това е пълна мизерия, почисти я!
Ей, Чако! Това е професор Монро.
Приятно ми е да се запознаем.
Лейтенанта ми каза, че сте изключителен човек.
Искате да носите всичко това в джунглата?
Да. - Забравете!
Ще ви трябват оръжие, лекарства, муниции, и нищо друго.
Вече казах на приятеля ви. Колкото по-голям е товара,
толкова по-бързо ще се уморите и толкова по-бързо ще умрете.
Добре, добре! Само бих искал да знам, г-н Чако.
Има ли шанс да ги намерим живи? - Кой знае?
Знам само, че рискуваме живота си заради тези проклетници.
Да вземем индианеца! Той е от племето "якума".
"Якума" са велики бойци. Не се боят от нищо, освен от "дървесните хора".
"Дървесните хора"? - Бял човек още не ги е виждал.
A дори и да е, не е доживял да каже.
Виждате ли това? Изглежда като светия знак на "Атари".
Точно така. Той е син на жрец, и те вярват, че духа на ягуара е в него.
Това обяснява, как са стигнали толкова далеч от селото си.
Какво искате да кажете? - Изненадахме ги.
Те не са истински канибали.
Ако става въпрос за това, правеха някакъв кръвен ритуал
свързан със смяна на духа на човек.
Духа на белия човек.
Хайде, професоре!
Не се вживявайте толкова заради един якума.
Не се изморявайте, помагайки на един дивак.
Тоя ще ни надживее всички ни.
Можете ли да ни следвате?
Трябва да преминем реката. Тук няма пирани. Хайде!
Може да няма пирани, но винаги ще се намери някой гладен кайман.
Пиявици!
Оставете тази свиня! - Ако не може сам, защо тримата да не му помогнем?
Да не сте посмели отново, професоре! Ще става така, както аз кажа...
Тези копелета трябва да знаят кой е силния.
Това е ужасно! - Чако е прав, г-не.
Може да бъде опасен. Обърнеш ли му гръб и ще ти пререже гърлото.
Били са тук. Якума копаят ями за готвене.
Това означава да следваме техните следи, нали?
Да!
Значи имаме голям късмет.
Ей, професоре! Познавам тези зъби.
Това е Филипо Каня.
Добре познаваше джунглата, така както и аз.
Става ми лошо само като си помисля.
Питам се къде ли е сбъркал?
Виждате ли? Приближаваме се до селото му. Вече усеща миризмата на своите.
Ей, ей!
Идва яденето. - Воден плъх, месо за трапезата. Разбра ли?
Ей, Мигел... Побързай с това. Гладен съм.
Някой ден със сигурност...
Ей, Чако! Какво правиш, по дяволите? - Храня нашия приятел якумо.
Като получи малко от това, ще забрави да избяга през нощта.
Да. От това ще стане много щастлив. Ще видите!
Наркомания в джунглата.
Ей, дай му това. Стомах от плъх. Обожават го.
Харесва ти, а? Яж, натъпчи се.
Какво става тук?
Бих се заклел, че е някакво ритуално наказание за изневяра.
Сигурно. Скрийте се и се наслаждавайте...
Когато свърши, ще ни заведе до селото.
Да не сте полудели? Успокойте се, професоре!
Приемат наказанието като божа заповед.
Ако не я беше убил, племето щеше да убие него.
Наведи се!
Да го последваме!
Не е същото, но ще послужи.
Знаете ли за какво служи, професоре? - Ще се опитам да налучкам, Чако.
Може би така разбират колко сме. Още преди да ни видят, нали?
Бързо се учи, a Мигел?
Като мълния.
Ето идват! - Къде? Никого не виждам!
Не се притеснявайте, там са! - Знам, но къде? Нищо не виждам.
Хайде, да изпратим пратеник.
Може би сме в беда. - O, боже. Наистина ли?
Предчувствие... Нещо ми подсказва, че вашите приятели ще ни вкарат в беда.
Чакайте! Ако Мигел преживее това, обещавам да го черпя бутилка уиски.
С това съобщават, че нямат лоши намерения.
Сега вече ще се покажат.
Къде отиват, по дяволите? Водят го право в джунглата.
Не, това е добър знак, професоре. - Шегувате ли се?
Показват колко храбри бойци са...
Искат да ги следваме до селото им. - Да ги следваме?
Да. Да им върнем пленника и да поговорим.
Виж, аз не съм много сигурен.
Чако!
Дръжте се като, че не сте видяли нищо!
Вашите приятели са го ранили. Да се надяваме, че няма да умре докато сме тук.
Мигел!
Можем да отдъхнем, всичко е наред, професоре.
Наздраве, професоре. Имаме честта да пием "хизумо".
Да...
Групата, която търсим, вероятно е отишла навътре в джунглата
или в центъра на "Маато-а", която бял човек още не е виждал.
Тези територии се владеят от две канибалски племена.
Толкова са страшни, че останалите племена се боят от тях.
Дори и безстрашните бойци от племената якумо.
Тези две страшни племена са в непрекъсната война помежду си.
"Янамомо" или "дървесните хора", и "шаматари" или "блатните хора".
За тези племена е нормално да се ловят и изяждат помежду си.
Това ще ви запази сух. - Не, благодаря.
Племето якумо смята групата на Алън виновна за сполетелите ги нещастия.
Какво точно е станало, вероятно никога няма да се разбере.
Знаем само това, че оттук са минали 4 човека.
Ей, изключи това!
Боже, попаднахме по средата на лова. - Дървесните хора или...
Всички. Ловят се един друг. Да се махаме оттук!
Там горе. Шаматари ги държат в плен с дима от огъня.
В крайна сметка се оказа, че според тях, нашата намеса ги е спасила от шаматари.
"Дървесните хора", макар да ни приеха на тяхна територия,
се държаха странно към нас с чувството на страх и недоверие.
Въпреки това, ни позволиха да гледаме
екзекуцията с нож на техен боец.
Осъденият е извършил...
Осъдения е извършил страшно престъпление, с което е
предизвикал гнева на племето.
Не сме наясно дали това е израз на благодарност към нас
или е демонстрация на правосъдието им.
Тихо, сега говорят за нас!
Нищо не научихме от племето "янамомо".
Освен, че ни дадоха един ръчен часовник,
в знак на благодарност и взаимопомощ.
Но все още бяха недоверчиви. Реших да опитам един психо тест.
Съблякох се гол, сваляйки оръжие, пръстен, всичко.
За да бъда като тях, гол и свободен. Като Адам.
Дървесните хора не ни позволиха да закопаем
страшните останки, които са боядисали
в жълто, за да прогонят злите духове.
Отново се запитах: Кой невиждан грях заслужава такова страшно наказание?
Знам, че живота ни виси на косъм, но не мога да се върна, без поне да опитам да
открия причините, заради които Алън и приятелите му се простиха с живота си.
Мисля си за огромната научна и чисто човешка стойност на това.
Трябва да направя нещо! Чако и Мигел вероятно няма да ме разберат, но аз
трябва да спечеля доверието на тези диваци.
В края на краищата и при тях има основни правила.
Дръж го!
Успяхте! Канени сме на обяд.
Цяло чудо е, че не са опитали да ги отворят.
Да се надяваме, че климата не ги е повредил.
В замяна на касетофона, вожда ви е позволил да вземете филмите с вас.
Така ли е? - Да, така е.
Мислеха, че след като мога да запиша човешки глас,
мога и да пленя душите им.
По този начин ги уверих, че съм единственият,
който може да ги освободи от проклятието,
което ги е застигнало заради убийството на белите.
Естествено, че не знаеха какво има в кутиите.
Как можех да им обясня, какво е това филм?
Знаеха само, че им е донесло зло. - Защо използвахте точно тази дума?
Яномомо знаеха колко са важни тези филми за Алън Ятез и приятелите му.
Вярваха, че сребърната кутия крие тяхната мощ, и пак повтарям,
им е донесла много насилие и загуби.
Фантастична история! Благодаря ви, професор Монро.
За нищо.
Благодарение на това интересно интервю, искам да ви подсетя,
че в сряда в 9 вечерта, тук, в Пантенона
ще покажем първа част на филма "Зеленият ад".
Това е филмов разказ за необикновено приключение,
което върна актьорите си направо в каменната ера.
A вие сте идеалният домакин на тази програма.
Така е! Професор Монро.
Едновременно като учен и очевидец... - Да!
Преди да взема каквото и да е решение, искам да видя целия материал.
Още нищо не съм видял от него.
Професор Монро, уверявам ви, че те са знаели много добре какво искат.
Възможно е, но междувременно всички са мъртви.
Точно заради това обществото трябва да знае истината.
Нека зрителите сами да преценят.
Още повече, властите трябва да уведомят най-близките.
Родители, съпрузи...
Това е документален филм, сниман преди малко повече от година.
Да пускам? - Да, ако обичаш.
"Последният път към ада"
Много потресаващи кадри, a?
Само за да видите как Алън и групата му са работили.
Всичко, което видяхте до сега, беше театър.
Това означава, че... - Нямаше неприятелско нападение.
Алън плати на войниците да направят представлението.
Извинете ме, по-късно ще се присъединя към вас.
Да, и благодаря.
Продължаваме ли?
Да, защо не?
Това е Джек...
Фей...
Алън...
A това е Марк. Години работеха заедно.
Бяха ужасни момчета, но трябва да призная, че бяха професионалисти.
Филмите им често шокираха публиката.
Мога да предположа.
Имаха фантастична гледаемост. По-голяма и от филмите на някои големи комици.
Знаеха как да се заиграват с публиката. Особено Алън.
Вижте това тяхно тръгване на път. - Добре, добре, момчета!
Всичко ще бъде наред. Всичко ще е нормално.
Този кадър е затъмнен, защото им е мръднала блендата.
Ето, сега е по-добре.
Можеш да изхвърлиш това. Там, където отиваме няма ток.
Не. Това е едно добре организирано сафари.
Оръжие... камера и лекарства.
Друго не ни и трябва, защото ще трябва да минем 100 мили пеша.
И още нещо. Кой знае, кога отново ще се снимаме?
Но затова Фей си остава най-сексапилната сценаристка в историята.
Това наистина ли го снимаш?
Добре, добре, престани!
Къде са ми гащичките? - A за какво са ти?
Да си ги сложа на главата, идиот!
Мислех си, че не ги носиш, откакто Джак ти ги свали преди две години.
Така ли е, Марк? - Точно така, хубава "катеричка".
Престани да снимаш, идиот такъв!
Всички са луди. - Да, добре се забавляват.
Както вече ти казах, истински професионалисти.
Както вече казах, професоре... Да.
Два пъти опитвах да работя с Алън, но не можах.
Знаете ли, че използва максимално своите хора.
Изсмуква всичко, даже и кръвта ти.
A когато говорим вече за неговата параноя
Бог да ми прости беше и немилосърден боклук.
Длъжни сме да разберем и да обявим пред света какъв беше г-н Ятез.
Ами, не знам...
Знаете ли, много съм ви благодарен, че дойдохте.
Вие сте първият, който идва и
говори за Алън, след всичките тези предположения.
Само искам да знам, професоре.
Какво се е случило със сина ми?
Ще ми кажете ли?
Фей? Не, това не беше истинското й име.
От край време искаше да стане актриса.
Истинското й име беше Тина. Извинете ме за момент!
Деца, искам да поговоря с този човек.
Обещавам ви, че ще си играем после. Става ли?
Бяхме с напълно различни характери.
Тина беше много енергична, много трудолюбива
и много амбициозна.
Често й казвах: "Мислиш ли, че някога ще намериш покой?"
Във всеки случай, мир на праха й.
Елизабет!
Извинете, г-жо Андерс, само за момент. Какви са чувствата ви към Джак?
Каква връзка има това? Какво да ви кажа за Джак?
2 години бяхме женени, като от тях само 4 месеца бяхме заедно.
Какво направи? Ще се видим на сутринта.
Непрекъснато беше пратеник в Индия, Азия, Африка.
Беше добър в кревата... Обичаше да си похапва добре...
Не беше от най-умните, но и не беше наивен.
Знаете ли, Алън беше неговия бог. Разбирате ли ме?
Нима мислите, че ще направите цяла история от това?
Г-н Томазо! Г-н Томазо!
Г-н Томазо, моля ви!
Искам да ви попитам за вашия син. - Да? Какво искате да питате?
Синът ви беше известна личност, в светлината на прожекторите.
Две думи да ми кажете за него?
За моя син? Беше лошо момче, не работеше, не ходеше на училище.
По цял ден се излежаваше в къщи.
Мързелив, несретник... Сега трябва да вървя, имам работа. Не ми досаждайте!
Но, г-н Томазо... - Вече ви казах всичко!
Само още един въпрос. - Добре. Но само един.
За вашия син. Бих искал да знам. Какъв човек беше?
Моят син? Синът ми беше кучи син и развей прах! Беше лош. Край! Синът ми е мъртъв.
Не желая повече да говоря за него! Сега ме оставете на мира, довиждане!
Г-н Томазо... - Оставете ме на мира! - Г-н Томазо, моля ви!
Защо не сте го оправили?
Негатива изискваше особено внимание, заради високата влажност в която е бил.
Качеството не е много добро, но като няма по-добро, става и това.
За съжаление, две ролки бяха осветени и трябваше да ги изхвърлим.
Сложих малки паузи между отделните кадри.
Добре, там ще вмъкнем интервютата със семействата им
и това, което ще кажете вие, професоре.
Можем да започваме. - Добре.
Първите кадри са без звук.
Невинаги са използвали микрофон въпреки, че е монтиран на камерата.
Точно до обектива.
Виждате ли?
Не забравяйте, че това е суров материал.
След монтажа, половината материал ще се отстрани.
Това е. Сега би трябвало да тръгне със звук.
Не, не, още не. Сега!
Кажи нещо!
Шести ден се влачим в този невероятен ад.
Днес е събота, 25-ти.
Иска ми се сега да съм си в Ню Йорк.
И сигурно бих отишла на пазар.
Камерата!
Донеси камерата!
Колко процента е без звук?
Почти 50%.
В такива случаи, навсякъде слагаме малко музика за по-добър ефект.
Какво е това? - Якума са минали оттук.
Близо сме до селото им.
Чакай! Вземи камерата!
Приближи се! Снимай!
Мамка му!
Погледнете тук!
Денем се мъкнем из джунглата с усещането, че се въртим в кръг.
Нощем спим по дърветата, за да не ни нападнат змии и паяци.
Филип твърди, че сме близо до реката,
на която се намира селото, в което живеят якума.
Алан, искаш ли малко чай?
Боже! O, боже!
Отсечете ми крака! Отсечете го!
Убий я! Убий я!
Виж раната! - Съсечи я бързо!
Отсечете му крака!
Отсечи го! Отсечи го!
Снимаш ли? - Да!
Почвай вече! Сечи!
Хайде!
Филип беше отличен водач и приятел.
Ще ни липсва. A най-много ще ни липсва сигурността, която ни даваше.
Решихме да продължим, разчитайки само на компаса и инстинктите си.
Алън, снимам те. Така, сега кажи нещо умно!
Мисля, че ще се прочуем. - Смяташ ли? Колко известни ще станем?
Много известни и много богати! - Сигурен ли си?
Какво ще правиш с толкова много пари? - Ще купя си къща с много курви.
Шегуваш се, нали? - Да, само така мога да се откъсна от това тук.
Къде е Фей? - Не знам. Изключи камерата!
Боже! Какво толкова правиш?
Трябва да изчакам и останалите животинки да излезнат.
Отвратителни сте! - Я изчезвай!
Махни се с тази камера! Махай се!
Престани с тези лайна! - Хванах те!
Хайде, роби! Бутайте!
Вижте, кайман! Излизайте от водата!
Не, не. Забрави за мен! Снимай, снимай!
Да се махаме от тук! - Не го изпускай от поглед!
Мамка му!
Спасихме се. Това е анаконда!
Една анаконда ни спаси от смъртта.
Хайде!
Къде ли е селото им?
Само снимай! Ще ги следваме. - Ако се разпръснат, как ще ги следваме?
Дай ми пушката!
Не! Чакай! - Знам какво правя!
Не разбираш ли? В джунглата не можем да ги следим.
Това ще ги подтикне да ни отведат до селото.
Е, какво мислите, професоре?
Това не е най-умния начин да спечелиш доверието на племето.
Започвам да схващам защо ни приеха враждебно.
Това зле ли ви изглежда? Още нищо не сте видели.
Причинявали са им и много по-лоши неща. Вижте!
Могат да са жестоки, когато е необходимо.
Сещам се за техните екзекуции.
Фей!
Тук сме на края на света.
Такива неща често се случват тук. Оцеляват само най-силните.
Насилието в джунглата е всекидневие. Тук силния побеждава слабия.
Джак! Факлата!
Готов ли си? - Да!
Янаномо убиват якума!
Това е! - Всичко са нагласили!
Като в Камбоджа.
Много добре! Това е!
Назад!
Не ги пускайте! Не ги пускайте навън!
Назад!
Прекрасно е!
Алън, насам!
Перфектно!
По дяволите! Кучи син!
Изчезвай от тук! Това не може да е истина!
Ожаднях.
Трябва да призная, че това са изключителни снимки.
Не очаквах такава възбуда, такава правдивост.
Не знам... Не мисля, че точната дума е "изключително".
Защо?
Какво е изключително в това, да заплашваш примитивно племе като якума?
Принуждавайки ги на нещо, което обикновено не правят.
Хайде, професоре!
Да бъдем реалисти! Дали някой знае нещо за якума?
На днешния човек му е нужна сензация.
Колкото повече мъчения вижда, толкова е по-щастлив.
Да. Типично западно мислене. Цивилизовано, нали?
Така мислеше и Алън, затова сега те са мъртви.
Индианците якума са примитивни. И ние трябва да ги уважаваме като такива.
Мислили ли сте някога, че в техните очи ние сме диваците?
Не съм мислила за това, но е интересна идея.
Вижте нещата от обратната им страна.
Якума нападат вашата къща, плюейки на всичко свято за вас.
Знаете ли, че прасето, което те убиха, беше тяхната храна.
Какво би се случило, ако вие сте гладна, а някой влезе в къщата ви,
извади храната от хладилника и я пусне в тоалетната?
Ще се държите ли като цивилизован човек?
Ще обичате ли тези, които се радват на нещастието ви?
Успяхме, ако може така да се каже,
да осъществим дипломатически контакт с якума. Но, какво сме ние за тях?
Тези хора никога не са виждали бели хора.
Никога не са чували изстрели.
Знаем само, че сега са много изплашени от мощта ни. Но докога?
Можем ли да сме сигурни, че не ни мразят?
Така, както човек мрази непознатото.
Когато старците усетят наближаващата
смърт, отиват на скришно място.
След смъртта, тези старци вероятно...
Ще послужат за закуска на алигаторите.
В джунглата нищо не се губи.
Природата всичко рециклира.
Ще станете свидетели на ритуал, невиждан от цивилизован човек.
Племето е една примитивна социална група...
която основните нужди държат заедно.
Така те са по-защитени от враговете си. Бъдете с нас.
Това, което ще видите сега, можем да наречем единствено задружна операция.
Вчера говорихме за това дали да продължим, или да се върнем.
Не беше лесно да се вземе решение.
Може останалите да са прави. Да не си играем с късмета.
Досега той беше с нас.
Знаете ли какво ги убеди накрая?
Възможността да станат известни.
Като стигнат там, където времето е спряло преди 3-4 хиляди години,
където живеят янамомо...
в постоянна вражда със своите неприятели шаматари.
Виждате ли тази маска?
Това е боец янамомо. Якума го убиха.
Само да вметна.
За якума, те са диваци.
Не говоря като учен, а като обикновен човек.
Този, така наречен документалист, e безбожник.
Лъжец. А преди всичко лош човек.
Да, да, разбира се. Всички знаем какъв беше Алън.
Прекаляваше, както винаги. Но това, което видяхте, беше немонтиран материал.
Може би не бях достатъчно ясен.
Отказвам да бъда свързван по какъвто и да е начин с този материал.
Професоре... Това е най-сензационният документален филм, правен някога.
И вие искате да не го покажем?
Да го забравим, като че не е съществувал?
Това ли искате? Да!
Да. Точно това искам.
Видях филма до края, за разлика от вас.
Не сте видели докрай материала. Монтажиста си изповръща червата.
Ако го бяхте видяли, нямаше да се съмнявате в това което казах.
Джон, можем да започнем.
Тук сме в сърцето на зеления ад,
където цивилизован човек не е стъпвал.
Тук джунглата се показва в друга светлина.
Почти гостоприемна.
Но не сме срещали дървесните хора янамомо.
Почвам да се съмнявам в това дали съществуват или са само легенда.
Ей!
Мисля, че намерихме един. - Дръж го!
Вижте какво намерихме! - Вижте тази маймуна!
Имате чуден вкус, момчета. Как мирише само!
Има някакъв знак на него. Как мислите? Янамомо или шаматари?
Откъде да знам? Питай я. - Какво ще правите с нея?
Огледай маймуната!
Прилича на момиче, намерихме янамомо - дървесните хора.
Сега трябва да сме много внимателни, защото са известни със своята жестокост.
Хвани я! - Добре! Добре!
Хванах те, маймунке! - Ти почваш.
Хайде, скачай върху нея!
Нападай, приятелю!
Джак, какво ще направиш от това?
Порнофилм? Тъпо животно!
Не е лоша идея! Какво мислите за "Секс в джунглата"?
Искаш ли всичко да снимам?
Да снимам ли? - Глупав въпрос.
Побързай!
Джак е следващия!
Добре, Джак, можеш да почваш...
Имаме още само 3 ленти! Не можем да ги използваме за това!
Защо трябва по този начин да ги изхабите?
Алън, ти не искаш ли?
Него само едно го интересува. Неговата камера.
Марк, недей да снимаш!
Алън, престани!
Луда кучка.
Да ти го начукам...
Сменя лентата.
Това е! Ела по-близо! Близо!
Почни с едър план и постепенно приближавай.
Внимание! Снимам.
Боже!
Това е невероятно! Това е страшно!
Не знам как хората могат да бъдат толкова жестоки.
Сигурно има връзка с някой сексуален ритуал,
или е преклонение пред невинността, която тези варвари усещат.
Снимаш ли, Марк? - Да!
Погледни горе, вдясно!
Обкръжени сме!
Продължавай да снимаш! Ще ни дадат "Оскар" за това!
Алън! - Джак!
Алън, не можеш да направиш това!
За него вече е все едно! - Не можеш! Още не е мъртъв!
Продължавай да снимаш, Марк! Покривам те!
Ще го получиш, до последния кадър!
Сега вече сме в беда, защото снимахме докрай.
Дори не знам къде сме!
Знам, че ни следят.
По време на бягството се загубихме. Попаднахме в клопка!
Ще опитам с това да ги изплаша, надявам се да успея.
Фей, остани с мен! - Алън, спаси ме!
Не отивай нататък! Остани тук!
Алън!
Фей!
Стой, нека да я отнесат, за нея вече е все едно!
Трябва да мислим за себе си! - Трябва да я спася!
Мисли за филма, Алън, за филма, за филма!
Джон! Искам да изгориш всичко това!
Питам се, кои са истинските канибали?
Джон K. Киров, филмов техник, e осъден на два месеца условно
и $10 000 глоба за нелегално разпространение на филмов материал.
По този начин той се е облагодетелствал с $250 000.
Превод: BOBI BO
Тайминг: Stelcho
редакция: detmen111