Ех, мамка му, идвам веднага.
Не викай, децата спят още. - Налага се ти да ги заведеш.
Аз трябва да ходя на работа. - Аз ли?
Нали виждаш, че трябва да вървя. Станало е някакъв цирк.
Ама, аз не мога. - Любима, моля те.
Трябва повече да излизаш. Край, мина, вече никой нищо няма да ти направи.
Моля те! - Знам, но не се чувствам добре.
Какво ти е?
Не знам, нещо ми се вие свят.
Спах зле. - Да те водя ли на лекар?
Не, не... ще се оправя.
Само че... не мога да излизам.
Сигурна ли си? Тогава да отидем за известно време при вашите?
Те ще се грижат за децата, докато аз съм на работа.
Мирко, моля те! Като знам какъв е баща ми, всичко ще стане по-лошо.
Тук ми е добре, само това гадене.
Добре, отивам да ги събудя. Ще отидат малко по-рано.
Ще видя някой да ги прибере, ако аз не успея.
Благодаря ти, любими. - Ти си почивай.
Малката, донеси още едно кафе. - Веднага.
Слушай, ще му кажем, че от сега нататък ние ще охраняваме тези понтони.
Ако не иска, веднага му пускаме бомба. И по другите понтони...
Този стопанин не е глупав. При него се продава много.
И какво? Ще почне да продава за нас. Имам сериозна история, сам видя.
А ти събери хора. Колко струва не те питам.
А какво правим със Зворник? - На него бомба във фитнеса.
Кой е той? Никой. Пълно е с такива. - Развъртя се.
Три години ме няма, и вие позволихте клошари да водят града.
Къде отиде за това кафе? Искаш ли нещо? - Не.
Мамка му, как можа да се случи!
Не знам. Веднага повиках Бърза помощ. И не знам, откъде има нож.
Само това ли имаш да ми кажеш? - Тук такова никога не се е случвало.
Как пък никой не се сети да го претърси, преди да го върнете в килията.
Това не беше в моята смяна, може да проверите.
Когато дойдох, той се разхождаше, всичко беше наред.
После вечеря, беше нормално. - Как не е била твоята смяна?
Знаеш ли какво означава това? Отивай да пишеш доклад, и името на всеки,
който е бил с него след разпита. Гледай някой да не забравиш. Разбра ли ме?
Слушам. - Излизай навън.
Не мога да повярвам. За тази издънка, ще ни разпнат.
В какво състояние е арестантът? - Не в много добро.
Веднага е закаран в болницата, но както разбрах от лекарите, не е обещаващо.
Само да не пукне. Не мога да повярвам! - Добре, стига вече!
Стегни се.
Знаят ли родителите му за това?
Какво правите тук? - Искаме да го видим.
Не може, това е интензивното. - Ще оцелее ли?
За сега не е ясно, но се надяваме. - Моля ви, трябва да го видя.
Сега не може. Направихме всичко. Остава ни само да се надяваме.
Моля ви да се успокоите. Нищо няма да постигнете.
Какво прави тук? - Той е от полицията.
Те са го направили. Ако синът ми умре, вие ще сте виновни.
Успокой се, какво правиш? - Казах ти да го измъкнеш.
Казах ти. Ти си виновен. И ти си виновен!
Има ли нещо за шиптърите? - Все още нищо.
Продължете да търсите. - Добре ли го изпълних?
Търси шиптърите!
Няма още нищо. Казах ви, че анализа няма да стане толкова бързо.
Елена и асистентите работят само върху това. Ако успеят по-рано, ще се обадя.
Има ли нещо ново от огледа? - Не повече от предишния доклад.
Сега пиша и протокола от аутопсията. Потресен съм.
На всичко съм се нагледал, но такова нещо никога не е леко.
Клетото момиче! - А онзи се опитал да се убие.
Не се знае дали ще оцелее. - Чух. Сигурно е виновен.
А аз се надявам да е така. Какви ги говоря, но така го мисля.
Толкова ми е акълът. - Ти как си?
Наистина, не знам как да ти отговоря. - Разбирам.
Как е жена ти? - Горе-долу. Физически е добре,
слава Богу, но... Дано времето да си свърши своето.
Нали всичко свърши добре. - А ти как си?
Работа и само работа. Кога ли при мен е било нещо друго?
Чакам да дам обяснение по случая Деспотович, и унищожаването
на доказателствата. - Не исках да те питам пред Зоран.
Какво ще ме питаш, не съм дете. Вярвам, че след това ще ме махнат от службата.
Само не знам кого ще доведат. - Ще видим.
Тогава ме разбираш.
Само не разбрах, как се е случило.
Имахме всичко, плюс признание. - Аз знам как се е случило.
Как? Чакай.
Да?
Разбирам. Тръгваме, тъкмо съм с него.
Идваме. Саво, отиваме на оглед. Ще ми разкажеш по пътя.
Чакам те отпред.
Моля ви, не го правете.
Моля ви, проявете разбиране. Моля ви!
Катарина? - Г-н президент!
Какво е това? - Казват да напуснем сградата.
Моля? Какво става, викай охраната. Кои са тези хора?
Съдебни изпълнители. - Съдебни изпълнители!?
Кой ги прати да ровят нещата ми? Какво е това, излизайте веднага.
Йован Деспотович? - Да, Йован Деспотович. Какво е това?
Това е заповед. Може да вземете само лични вещи.
И се надявам, че няма да ни пречите. Иначе ще викам полицията.
Как ще искате? - Кукло, значи така.
Искам нещо напълно друго. Значи, първо изравни.
Но да не е...
Равно, па... като... Разбираш ли?
На къдрици? - Не, не, абсолютно не.
Споменах ли къдрене? Концентрирай се.
На колко години си? - 21.
Много си сладка. Може ли да запаля? Забранено е, нали?
Няма значение, една не е нищо. И моля те, не ми докосвай темето.
Не понасям някой да ми пипа темето.
Ало?
Това са прекрасни новини.
Ти ми разкраси деня!
Сега да го видя какво ще прави.
Кукло, прави каквото искаш. - Добре.
Добър ден, момчета. - Добър ден.
Саво, балансът?
Двама мъртви, единият няма документи. А другият е собственикът на кафето.
Казва се Слободан Шалич. - Или Чакала.
Не знаех, че е излязъл от затвора. - Познато име.
Как да не е, има дебело досие. Владо, камерите?
Взехме ги. - Свидетели?
Тепърва ще ги разпитваме. Някакъв в черно, се крие в тоалетната.
Сервитьорката не знае кога е влязъл. Имало е навалица, училището е наблизо.
Добре, че не е пострадало дете. - Побързайте с показанията.
И изпрати записите за проверка. Раненият?
Идентифициран е, има досие. - Не се и съмнявам. Къде е?
В болницата, но не е тежко ранен. - Изпрати ли някого?
Разбира се. - Побързайте. Само това шоу ни липсва.
Саво, взехте ли всичко? - Работим, има много гилзи.
Знаете какво да правите. Носете телата, и веднага ми изпратете протоколите.
Момчета, чао. - Хайде, до скоро.
Леле, какво бихме правили без теб!
Това не трябваше да се случва. - Знам.
Но се случи. - Ето, почнаха.
Какви са прогнозите? - Лоши.
Нищо, работете нещо друго.
И би било добре, ДНК профилът да съвпадне.
Би било, директоре. Притискаме лабораторията.
Може би ще получим резултатите довечера, или вероятно утре.
Защото имаме ново убийство пред Сава Моранович.
Значи Чакала? - Да.
А кого изпрати на огледа? - Мирко и Горан. Нямам и кой друг.
Всъщност, те няма какво да правят, докато не дойдат резултатите.
Знаеш ли. Свикай брифинг, иначе Йованич ще го направи.
Сигурни ли сте? - Да.
Чакайте, какво да кажа на журналистите? - Това, което знаем за сега.
Че сме арестували този, за това и това. Не знаем как се е случило.
Разследваме... - И пак аз да го отнеса!
Нима аз ли му дадох нож в ареста? - И аз не съм.
Какво искаш тогава? Аз да водя брифинга.
Мамка му, случват се такива неща.
Трябва да свикваш с това.
Това не е нищо лично.
Добър ден. - Ти жив ли си?
Мамка му, би трябвало. Ама не изглаждам така, а?
Преча ли ви? - Не, не, не, влизай.
Как си, Александре? - Еми, така. А ти?
Уж добре. Надявам се, че се връщаш.
Може би.
Нищо повече не би ме зарадвало, както това.
Виждам, че съм ти липсвал. - Да, така е.
Добре. Бих искал да говоря с шефа, ако сте свършили вече.
Да, тъкмо. Свиквам брифинг.
Наистина се радвам, че си с нас.
Кажи.
Искам да се върна на работа. Но при едно условие.
Какво? - Искам развързани ръце.
И да не ми се месиш в разследването. - Няма да ти се меся.
Ето, и на Зоран не му се меся. - Да.
Чувам по коридорите, как напредвате. - Само това ли искаш?
Да напусна отдела. - И къде ще отидеш?
Искам мястото на Миле.
Александре! - Или това, или нищо.
Да, разбирам. Но ние не сме получили никакво уведомление.
Да, но това не е законно.
Добре, кого да търся?
Благодаря.
Това нормално ли е?
Звънях на всички, когато ми се обади. - И?
Сега той притежава повече акции. Фирмата е блокирана, и Ковачевич
има право да поеме управлението. - Той има право!
За съжаление. Ще се обадя и на номера, който ми дадоха, но когато някой е
собственик на 75% от акциите, той има право да вземе управлението.
Какво искаш да кажеш? - Че фирмата вече е негова.
Новините въобще не са добри. - А аз?
Наистина не знам какво да ти кажа.
Хайде, да набера и този номер. Знаеш, че ще направя всичко.
На мен и къщата ми е под ипотека. Почти всичко, каквото имам.
Исках по-бързо да завърша строителството.
Колеги, извинявам се, че чакахте, започваме веднага.
Преди вашите въпроси, ще ви прочета съобщение, изпратено на всички медии.
Значи така. В нощта на 18 срещу 19 октомври,
по данни на криминалистите,
е убита 21 годишна студентка от технологическия факултет, Аня Савич.
Преди това тя е била изнасилена, и това е една от причините, имайки предвид
зачестилите напоследък изнасилвания, чрез вас да отправим апел към всички
жени на територията на Белград. Да се погрижат за сигурността си.
Молим ви да продължите с разпространението на апела.
В разследването около убийството на Аня Савич, достигахме до информация,
която доведе до арестуването на заподозрян. Вчера, в съответствие
със закона за полицейско задържане, е арестуван мъж с инициали У.Й.
Урош Йованич. - Добре, моля ви да не ме прекъсвате.
Ще имате достатъчно време за въпроси. Както казах, според наличните
доказателства, му е наложена мярка за неотклонение 48 часа.
За съжаление... - Какви доказателства?
Моля ви, позволете ми да си върша работата.
На основание това, че заподозряният е бил в любовна връзка с покойната.
Заплашвал я, и ни даде лъжливо алиби, за времето, когато Аня е убита.
А ние разкрихме, че е бил на местопрестъплението.
Това достатъчно ли ви е? Сега ви моля, да оставите колежката
да си върши работата.
Аз, освен това, което каза началникът, искам да добавя, че заподозрения,
за съжаление, от обстоятелствата, които все още разследваме.
Е опитал да извърши самоубийство. В момента е в болницата...
Какви обстоятелства, след като е бил в ареста?
Моля, не ме прекъсвайте. Тече разследване, и ще бъдете информирани,
разбира се, за всичко. Полицията изказва съжаление за това.
Добре, кажете ни дали е жив.
Не мога да ги търпя.
Колата е готова. - Изчакай ме долу.
Имате ли коментар за днешното убийство?
За сега, не, но екипите ни са там.
Добър ден на всички.
Извинявам се, че закъснях. - С нас е и директорът на полицията.
Аз ви моля само за малко търпение, за да прочета съобщението до края.
Полицията изразява дълбоко съжаление. Опитът за самоубийство, който се случи
и обстоятелствата, които все още се разследват, за което ще бъдете
допълнително информирани. Аутопсията на Аня Савич е завършена, и по-късно
тялото ще бъде предадено на семейството. Сега вашите въпроси.
Преди да задавате въпроси, аз искам още веднъж, от името на белградската полиция
и от свое лично име, да предам дълбокото си съчувствие към семейството
на убитата. На основание получените доказателства, арестуван е заподозряния
за убийството и изнасилването, и докато чакаме потвърждението,
аз изявявам съжаление от инцидента за опит за самоубийство на заподозрения.
Той се случи, без значение предпазните мерки, такива неща стават.
И това не е нито за първи, нито за последен път.
Обстоятелствата, при които се е случило, се разследват, и вие ще бъдете
своевременно информирани. Защото белградската полиция, си върши работата.
Заповядайте. - Семейство Йованич обвинява полицията,
че тя е виновна за състоянието му. - Казах ви, това няма да е първият,
нито последният такъв случай. За съжаление.
Когато някой иска да се убие, въпреки всички предпазни мерки,
трудно може да се спре. Разбира се, важен е и мотивът,
но аз мисля, че той се крие в доказателствата.
Началник, подсетете журналистите. - Доказателствата са любовна връзка
между Урош Йованич и Аня Савич. Която покойната е скъсала
няколко месеца по-рано. Докато той е изпращал заплашителни съобщения.
Доказано е също и присъствието му на местопрестъплението.
Макар че, при разпита ни даде лъжливо алиби.
Началникът ви обясни всичко. Има ли допълнителни въпроси?
Ако няма, искам още веднъж да предам дълбокото си съчувствие на семейството
на убитото момиче. Използвам възможността да ви осведомя,
че след убийството на началника на отдел "Наркотици", Богдан Росич,
чието убийство се разследва, предлагам на негово място досегашния инспектор
от отдел "Убийства", Александър Яковлевич.
И той го прие. Надявам се министърката да приеме,
и скоро да подпише заповедта.
До тогава, ви уверявам, че белградската полиция си върши работата.
И за това, което се случи тази сутрин, вие ще бъдете навреме информирани.
Екипите ни са все още на терен. Благодаря ви.
Нашият Аца!
Казал ли ти е? - Не.
Сега той наследява Миле.
Да. - Това какво означава?
Нищо добро.
Нищо добро!
Трябваше да ми кажете. - Нямаше кога.
Говорите, че не е лично, а ме пуснахте да се представя като глупак.
Ти не представяш нищо, Зоране. Ти си добро момче, добре се справяш.
И така продължавай. Ако не видях хаоса, нямаше да вляза.
Знам, че не си виновен, но и това трябваше да изтърпим.
По този ли начин? Директоре, трябваше да ми кажете всичко по-рано.
А какво всичко? За разследването аз знаех колкото и ти.
И ти си този, който трябва да се научи как да се справя с журналистите, не аз.
А колкото за Александър, това го разбрах, когато ти тръгна.
И това е всичко.
Мислите, че това е правилното решение? - За сегашния момент.
Единственото възможно решение.
А имаш и ново убийство. И без това се вайкаше, че ти трябват още хора.
Да, но какво ще правя с отдел "Убийства"?
Ръцете ти вече са развързани.
Ти си началник, а аз ще спазя своето обещание, да не ти се меся в работата.
Оценявам това, че остана въпреки всичко.
И го мисля искрено.
А сега, извинявай, имам важна работа. А вече закъснях.
Радвам се, че се върна. Но за другото не се радвам.
Знам. - И защо така?
Сам го поисках. - Вярвам ти.
И какво сега? - Нищо. Единственото е,
че трябва да намеря кой го е убил. - Ацо, бре!
Искаш ли да ти купя вратовръзка. - Розова ли?
Нямаш грижи, зад теб съм. За всичко каквото ти трябва.
Но не си мисли, че моето мога да го свърша без теб.
Само да знаеш, че съм свършил. Вече не знам къде удрям.
Преди малко се върнахме от оглед. Думнали са Чакала.
Кога? - Сутринта, в неговото кафе, в Дорчол.
Защо не гледаш новините? Без рекламация, бате.
Кога успяха? - И аз това се питам. Наскоро излезе.
Класическо клане. Това вече е твоят сектор. Един мъртъв.
Другият е в болница, седял е с тях. Нападателят избягал.
Сава започна да се разпада от работа. - Мирко...
Добър ден.
Къде си, какво става? - Ето, работя.
Радвам се да те видя. - А ние пак продължаваме.
Извинявай, как си? - Добре, а ти?
Опитвам се. - Свършихте ли?
Урош Йованич току-що почина.
Мамка му!
Сега защо плачеш? Не ти беше жал за него.
Казах ти да го измъкнеш. Казах ти!
Нищо не направи. - Анета, съжалявам.
От болницата и лично от мен, приемете най-искрени съболезнования.
За какво ми е вашето съчувствие. За какво ми е?
И ти нищо не направи.
Ако искате да ви дам нещо успокоително.
Тъкмо свърших. - И?
Ето, погледнете и вие. Той не е убил и изнасилил Аня.
Е, сега я втасахме. - Знам всичко.
Единственото сигурно е, че ДНК профила съвпада с един, който ни предоставиха
отделът за "Сексуални престъпления". За съжаление не е идентифициран.
За колко изнасилвания става въпрос? - Две.
Значи това е трето от същия извършител. - Така е.
Само че, това е завършило с убийство.
Моят опит ми подсказва, че става въпрос за нещо лично. Съдейки по нараняванията.
Но може и аз вече да не съм в състояние да преценявам.
Което означава, че сме отново в началото, и Урош Йованич не е убиецът.
Така е. Саво, ако искате, погледнете и вие, но аз вярвам, че е така.
Така е.
Чух новината. Съжалявам, че ти не ми я каза.
Мирко ми каза, че си заета.
Не се обажда. Отиваме до него. Това може ли да го взема?
Да, разбира се.
Саво, а другото? - Сега започвам.
Ще има рев и за това. - Ясно.
До довечера.
Каква новина?
Александър става началник на "Наркотици".
Александър? - Да.
Как така?
Честно, и аз не знам.
Гледай ти!
И те така.
Аз трябва само да го напиша това, което съвпада.
Сладко е кученцето. - Децата го обожават.
На работата е голяма лудница, повярвай.
Мирко и аз работим по нов случай. И докато идвах насам, получих лоши новини.
Не ми каза, че ще идваш. И за малко да не ти отворя.
Дойдох да те видя.
Извинявай, не съм много за гости. Не се чувствам много добре.
Тази ми е най-тежката бременност до сега.
Драгана, знам какво се е случило.
Мирко ми каза. - Какво ти е казал?
Онова, което той знае.
Виж, ако искаш да поговориш с някой, аз съм тук.
Не можеш това да го държиш в себе си.
Имаш две прекрасни деца. Чакаш трето.
Най-важно е да си жива и здрава, повярвай ми.
Има начин да се превъзмогне това. - Ти това ли завърши?
Сега се налага да те помоля да си вървиш.
Извинявай, ако съм груба, но искам да съм сама.
Драгана... - Остави ме на мира!
Какво знаеш ти как се чувствам? Никой не знае какво преживях.
ОК.
Ако искаш да поговориш, тук съм.
Моля те, върви си.
Да, благодаря.
Вие двамата, успокоихте ли се?
Искате ли да извикам някого?
Аз вече нямам никого.
Яков може да извика някоя от неговите момичета.
Добре, Анета.
Мислиш, че не съжалявам.
Вчера какво ми каза? Какво?
Само грижи покрай него!
Нима той беше несигурен и се лекуваше заради мен?
Или цял живот гледаше теб, а ти никога нямаше време за него.
Не ми е ясно, защо седиш още тук.
Добре, сега не е най-добрият момент...
Вие си имате вашите си работи.
Синът ми вече го няма, но по-важно е, че вие си имате важни работи.
Не става въпрос за това.
Какво има?
Ние знаехме, че той не я е убил.
А сега фактически, го знаят и те. Това е потвърдено.
И затова мисля...
че те са го убили, за да потулят всичко.
Това ще бъде голям скандал.
Представям си медиите какво ще ни направят.
Какво стана с другото момче? - Първо трябва да се намери.
Кога? - Правим всичко, което можем.
Извикайте Дуня. Нека нейните да ни помогнат за този сериен изнасилвач.
Искам да имам всичката информация, преди да изляза през медиите.
Вече се чухме с нея. - Добре.
Пристигна ли доклада, как се е случило самоубийството?
За съжаление, още не. - Мирко, притисни ги!
Нямаме време.
Случаят Аня сега да се върне отначало.
Профилът на всички, с които е общувала. Къде се е движила, къде е пиела кафе.
Искам да говорите с всички, с които се е познавала.
Слушай, в останалите нападения, разследвайте всяка подробност.
Всяка подробност. - Но защо да губим време, като знаем
че става въпрос за сериен изнасилвач. - Какво ти става? Тя единствено е убита.
Убиецът може да е от нейното обкръжение и свързан с изнасилванията.
И гледай, да не арестуваш пак някой невинен, който да опита да се самоубие.
Виновни сме, не споря.
Подведе ни съвпадението на заплахите му с разпечатките. Тук се издънихме.
Аз съм глупакът, че те оставям да работиш както си знаеш.
Извинявай, Зоране. - Копирайте ми доклада на Дуня.
Добре.
Поне някой да ме разбере в тази стая. - Прав си, извинявам се пак.
Ти какво ще правиш? - Мога да ви помогна с това,
докато официално не приема отдела. А Чакалът ни е познат от по-рано.
Сто пъти е арестуван за притежание. - Това малко ме изненада.
Кое? - Твоето назначаване.
В позитивен или негативен смисъл? - Интерпретирай го както искаш.
Лично мисля, че тук си много повече необходим.
Но добре, вероятно знаеш какво правиш.
Добре, свободни сте.
И утре донесете нещо. Ако не донесете, имате сериозен проблем.
Ясно.
Родителите на малкия ще се обърнат към медиите.
Знам, получих съобщението. - Сложи дълъг увод за самоубийството.
А в рамка, сложи убийство с питанка. - Чакайте, не знам дали да го подпиша.
А какво, взето от агенцията? За какво тогава беше на брифинга?
Какво има, парцал? За какво ти служи този мозък?
Знаеш ли в какво е въпросът? Бащата на малкия е влиятелен.
Разбираш ли. Някой от полицията ще трябва да отговаря. Няма да ме учуди
ако това е Марянович. Стига е пекъл и горил.
Имаш 15 минути да го напечаташ, и 20 да излезе на портала.
Добре, ще подпиша. - Умно момче!
Ще се видим утре, след брифинга на Йованич.
А ще пишем ли нещо за сутрешното убийство?
Не. Това е горещата новина. Нея подхващай.
Чу ли се с Яковлевич? - Не ми се е обаждал.
Той все още не е официално назначен. Има някакви процедури...
А ти, блазе ми... процедура...
Нищо, благодаря ти. Ще се видим утре. Нещо се объркаха нещата.
Става. Чао.
Искаш ли кафе? - Искам някаква отрова.
А, свърши на апарата.
Какво е станало? - Драгана.
Как е? - Никакво. Трябва да си ходя,
а нямам нищо по случая. Виждаш каква е лудница.
Утре сутринта ще ти помогна. Не се притеснявай.
Сега къде отиваш? - Отивам да се запозная с новата работа.
Взе ли всичкия материал? - Да. Но ако имах малко акъл, не бих.
Не се притеснявай, всичко е ОК. - А ако не те назначат?
Ти ще си най-щастливият. - Да знаеш, че ще е така.
Не се притеснявай, всичко ще бъде ОК. - Розова вратовръзка?
С малки кръгчета. - Ха, да видим утре.
Къде сте котенца мои.
Хайде в колата.
Чао. - Чао.
Благодаря ти. - Няма защо.
Как да няма. - Наистина всичко е наред.
Иначе, договорих се с шефа. От утре съм отпуска.
Заради факултета? - Не, не само това.
А какво друго? - Постоянно ми е притеснено.
Не успявам да свърша нищо.
А ще видя, когато това свърши, тоест когато свърши отпуската.
Ще видя какво ще правя по-нататък. Сега ми е хубаво, харесват ми лекциите.
Ето днес, след обяд, за първи път изостанах.
Извинявай, и ти благодаря за децата. Не знаех на кого да се обадя.
Няма вече да те малтретирам. Ти нищо не ми дължиш.
Няма нищо, всичко е наред.
Само ти да си добре.
А жена ти как е?
Добре е. - Тогава аз да ходя да уча.
Хайде, късмет. - Мирко.
Извинявай... за това.
Иначе, може да звъниш, за каквото искаш.
Всичко е наред. Хайде, пази се.
И ти също.
Добре ли сте?
Не е прилично да се влиза без чукане. - А ти си много приличен.
Както и ти. - Какво четеш?
За Чакала.
Още не съм решил за назначаването. - Моля те да побързаш.
Необходимо е да са ми развързани ръцете, за да мога да работя.
Не знам дали тя ще е съгласна. - Притисни я. Ти знаеш как.
Не знаеш в какво се впускаш.
Остави сам да се грижа за това.
Направи както се договорихме.
Или искаш аз да я притисна.
Ще го направим ли?
Хайде още малко.
Обича да излиза... - Да подишам малко въздух.
И когато се надишаш... Ние ще сме отпред.
Дишай по-бързо.
Какво правиш тук? - Какво правя в Белград, или в кръчмата?
Дойдох да скоча в Дунава.
Не виждаш ли, че съм в черно?
И защо си в черно? - Майка ни умря.
А ти нито се обаждаш, като че ли вдън земя пропадна.
Как умря? - Ей така.
Утре ще станат седем дни.
Закле ме, поне гробът й да посетиш.
~ VVV ~ 2021