CAPCANĂ PENTRU HOȚ
New York, 16 zile până în anul 2000
Kuala Lumpur, 15 zile până în anul 2000
Ming, oprește muzica aia de rahat!
Tu erai! Unde e tabloul meu? Îmi vreau tabloul.
Prin poștă... Ce metodă originală.
Sunt uluit că ai reușit să-l furi.
"Alpinismul" pe care l-ai făcut e lăudabil pentru vârsta ta fragedă.
Am vești proaste. Prețul ochelarilor a crescut.
Rembrandt-ul nu-mi va acoperi cheltuielile.
În situația asta, 40 de milioane ar fi pomană curată.
Nu știu cum faci rost de bani, dar eu îi vreau! Cât mai repede!
Societatea de Asigurări Waverly, New York - aceeași zi
Asiguri opera de artă, și te trezești că e furată,
la o lună după ce a cumpărat-o clientul.
Ar putea deveni parte a campaniei de promovare a firmei.
O să mă gândesc la asta în drum spre șefi, care o să-mi dea un șut.
Te-am sunat azi-dimineață pe la 4:30.
Eram acasă, în pat.
- N-ai răspuns. - N-am vrut să răspund.
Erai cu cineva.
- A intrat pe fereastră. - Ce romantic!
Cred că așa a intrat.
Imobilul are 70 de etaje, cu geamuri care cântăresc 200 kg, fiecare.
Avea el ceva...
Și anume bolțuri telescopice.
- Și cum le-a folosit? - Scuză-mă.
- Iar faci pe nebuna! - "Și o mie de flori să înflorească".
- Președintele Mao... - Te-ai prins.
- A lăsat geamul deschis... - Curentul a întors și florile.
Pariez că bolțurile de la geamul respectiv au zgârieturi proaspete.
- Cine a putut să facă așa ceva? - Ghicește.
Mă întreb...
- Fă-mi plăcerea... - Să-ți fac plăcerea?
Bob, îmi dai voie?
E licitația la care s-a cumpărat Rembrandt-ul. Vezi vreun cunoscut?
- Nu. - Nimeni n-a observat nimic.
Mai uită-te o dată.
Crezi că a descoperit cine era cumpărătorul?
Bravo, Bob.
- Să nu uităm de cartea de vizită. - Elvis încă n-a părăsit clădirea.
E stilul lui Mac.
De când te știu, l-ai bănuit întotdeauna pe el.
- E cel mai bun. - Are 60 de ani.
N-o mai face pe Omul Păianjen. E bogat, n-are nevoie de un Rembrandt.
Crezi că fură de nevoie?
Continuă-ți treaba.
Vii la 7:00, pleci la 22:00, mănânci singură, n-ai prieteni...
- Ce spirit de observație! - Îmi fac griji pentru tine.
Poate că îmi place să fiu singură. Poate că tocmai am rupt o relație...
Știi cum se spune: "Cui pe cui se scoate".
- Îmi sugerezi să ies cu tine? - Nu și dacă mă refuzi.
Cred că ai dreptate.
- Mac a fost aici, săptămâna asta. - S-a întors azi-dimineață la Londra?
Ar trebui să trimitem pe cineva, să aflăm ce pune la cale.
- Eu îl cunosc bine. - Serios?
Acum câțiva ani, FBI-ul a trimis doi oameni pe urmele lui.
Știu, și au dispărut amândoi. Cunosc povestea.
- Erau agenți buni. - Erau bărbați.
Tu cu ce l-ai momi?
- Cu singurul lucru pe care-l dorește. - De ce nu Gioconda?
Îi plac provocările. Hai...
Să mi-l aduci înapoi.
Londra, 14 zile până în anul 2000
Doamne!
Mama mă-sii!
Regula nr. 1: nu purta arme, altfel vei fi tentat să le folosești.
- Ce cauți aici? - Am câteva întrebări.
Dacă răspunzi greșit, zbori de la fereastră.
- De ce mă urmărești? - Vreau să-ți fac o propunere.
- De unde știu că nu ești polițist? - Va trebui să ai încredere în mine.
Regula nr. 2: să n-ai încredere într-o femeie goală.
Nu mai am haine. Cineva mi-a furat bagajele.
E uluitor ce se mai fură în ziua de azi. Bagajele tale...
- Un Rembrandt... - Exact, Rembrandt-ul.
- Asta e propunerea ta? - Da.
- Nu e de vânzare. - Am de gând s-o fur.
Din palatul Bedford? E foarte bine păzit.
Da, are un cod de securitate care se schimbă zilnic, și pe care îl cunosc.
- Bravo! - Dar am nevoie de ajutorul tău.
Nu pot să intru și să ies. Am deja un cumpărător care îmi dă 40 de milioane.
N-am nici un motiv să te cred.
- Dar ai vrea să mă crezi. - De ce?
Pentru că îți dorești masca.
- Întâi încercăm, apoi avem încredere. - Adică?
Ne întâlnim mâine, în fața hotelului, la ora 9:00, preferabil îmbrăcați.
- De unde știu că vei veni? - Dacă spun eu, așa e. Nu întârzii.
- Niciodată? - Niciodată.
Dacă întârzii, înseamnă că am murit.
La care hotel, al tău sau al meu? Mac?
Am ajuns. Intră și întreabă de Haas.
- Haas? - Da, un tip foarte "simpatic".
Fii foarte calmă. Spune-i că vrei să cumperi o vază Qing.
Costă 200.000 de lire, dar, bineînțeles, n-o vei plăti.
- De ce? - O vei fura. Doar ești o hoață, nu?
la cartea asta de credit. E falsă.
Când se va întoarce s-o verifice, tu șterpelești vază.
Bine.
Distracție plăcută. Te aștept aici.
Scuze...
Bună ziua.
- Vreau să cumpăr o vază Qing. - Nu te cunosc.
Nu ne-am întâlnit niciodată. Mac m-a trimis.
- Unde sunt banii? - Unde e vază?
Bine, acum arată-mi-o pe cea originală.
Iubito, crede-mă că asta e mai bună decât cea originală. 200.000.
- Ce e asta? - O carte de credit.
- Da, și? - Am nevoie de puncte pentru premiu.
Unde te crezi, la Harrods?
Nu, la Harrods încă n-am văzut șobolani.
- Îți place să glumești, nu? - Sigur.
Ce zici de bancul ăsta?
- Am greșit în privința vazei. - Ai mare dreptate.
Da, am greșit.
Virusul mileniului e conspirația Satanei
Timpul zboară. Mai poți scăpa, dacă te grăbești.
Ascultă...
- Unde e vază? - Am spart-o.
Îmi pare rău.
Doamne...
Fii binecuvântat.
- A vrut să mă omoare. Ce era să fac? - Trebuia să iei vază.
La ce îți folosea o imitație de doi bani?
N-ai înțeles ideea acțiunii.
Ba da.
Foarte bine. Bravo!
- Dă-mi filmul. - Ce e pe el?
- Dă-mi-l. - Ce e pe el?
Planurile palatului Bedford. Sisteme de securitate, coduri de acces, tot...
Uite ce ai făcut cu mașina asta frumoasă.
Bine că nu e a mea. Ai aici niște haine.
Unde mergem? Sunt hainele mele!
- Ai lucruri drăguțe. - Tu mi-ai furat bagajele?
Sunt un hoț. Dă-mă în judecată.
- Unde mergem? - Sus.
- Unde e valiza mea? - În seiful hotelului.
Unde?
- De ce? - Ieri a fost spart Cryptonic.
Cineva a furat cinci supercipuri,
în valoare de 4 de milioane bucata.
- Unul dintre cipuri e în valiza ta. - În seiful hotelului.
Da. Dacă dau un telefon anonim, și le trimit niște poze...
Ce poze?
Astea.
Cine a...
- Asta e o capcană. - Poftim?
- Am zis că e o capcană! - Nu, e șantaj.
Polițiștii le întind capcane hoților.
Vii?
Mai avem puțin și ajungem.
Uși descuiate, fără pază...
Doar nu te gândești deja să furi ceva? Pe aici.
Intrăm?
Doamne!
- Ce colecție remarcabilă! - Mulțumesc.
- Doar artă contemporană? - Pari surprinsă.
Mă așteptam să găsesc armuri și săbii medievale.
- Acelea sunt în pod. Bei whisky? - Cu plăcere.
- Ai plătit pentru toate? - Cu sânge. Noroc!
Pentru mască!
- Te conduc în camera ta. - Cine mai vine aici?
Nimeni.
- Ce trist. - De ce?
Să nu împarți cu nimeni asemenea frumuseți...
Nu trebuie să le împart cu nimeni. Mulți oameni fac colecții din snobism.
Eu colecționez lucruri pentru mine. Camera ta e pe aici.
Noapte bună.
- E încă devreme. - Ne trezim în zori.
Nu sunt obosită. Tu unde vei dormi?
- De ce? - În caz că am nevoie de ceva.
- Pot să te întreb ceva? - Sigur.
Există vreo persoană pe care n-ai sedus-o sau n-ai manipulat-o?
Nu.
- Te simți stânjenit în prezența mea? - Nu, deloc.
De fapt, cred că ar fi bine să discutăm niște lucruri.
- La ce te-ai gândit? - La reguli.
Dacă vor încredere reciprocă,
între doi hoți nu trebuie să existe decât relații profesionale.
Munca e muncă. Fiecare își face partea lui de treabă.
Dacă unul din noi se gândește la altceva în afară de asta,
vom fi fie prinși, fie omorâți amândoi.
Noapte bună.
- Pe aici se intră. - Acolo e lacul.
Știu, dragă. Primul duce săpase un tunel secret pentru amanta lui.
O sută de ani mai târziu, l-au inundat.
- Deci vom intra pe sub apă. - Voi intra. Eu voi fura masca.
Tu vei primi un comision de 10o/o pentru micile tale informații.
- Eu știu codul de acces, grăbitule. - Pe care mi-l vei spune.
Nu.
- Adică mi-am pierdut timpul cu tine? - Dar eu cu tine?
Voi aranja să te întorci la Londra.
- Nu sunt ceea ce par. - Sper, pentru binele tău.
Sunt o hoață.
Mi-ai tot spus asta.
Eu am furat Rembrandt-ul.
- Mac, eu am furat Rembrandt-ul. - lar eu am pictat Capela Sixtină.
- Întreabă-mă cum l-am furat. - Cum l-ai furat?
Am coborât de pe acoperiș 20 de etaje, pe o frânghie McNeil.
- Cred că ești o alpinistă bună. - Da.
Sunt o alpinistă foarte bună.
Sunt o alpinistă a naibii de bună.
Cum ai scos tabloul din clădire?
Asta... e cea mai frumoasă parte.
L-am trimis prin poștă.
L-am expediat prin propriul lor serviciu de poștă.
Simplu, eficient și sigur.
- Foarte inteligent. - Nu, nu e inteligent.
- A fost perfect. - Absolut incredibil.
Ai dreptate. E foarte frumos.
Știai că Rembrandt a locuit cu părinții până aproape de 50 ani?
Desigur, știai asta, doar ești perfectă.
Cum ai pus mâna pe tablou?
De ce să furi de la mansardă, când serviciul poștal e la parter?
De unde ai știut că eu l-am furat?
Puțini oameni fabrică echipamentul pe care l-ai folosit.
- Îi cunosc pe toți. - Tabloul trebuia să ajungă la cineva.
Desigur, la domnul Conrad Greene, din Kuala Lumpur.
Era o plată integrală, sau doar un contraserviciu?
Cam așa ceva.
Ce naiba poți să furi din Malaezia?
O sută de milioane de dolari.
- Care-i treaba? - Așa cum a spus-o un înțelept.
"Întâi încercăm, apoi avem încredere".
Bună dimineața.
Ai sărit cumva de pe stâncile alea nenorocite cu Jaguarul meu?
- Thibadeaux, îmi pare foarte rău. - Să-mi dai 140.000 de dolari pe el.
Nu vrei, mai bine o mască chinezească, de 40 de milioane?
Are sistem turbo și CD writer cu 6 viteze?
- Mi-ai adus ce te-am rugat? - Să-mi cumperi o mașină nouă.
Bine. Mi-ai adus pernele pneumatice?
Ți-am adus tot ce mi-ai cerut. Tu ești prea greu pentru ele.
- Și fitil? - E în mașină.
E periculos. Să nu-l amesteci cu alte chestii, că te culeg cu fărașu'.
- Ce naiba e asta? - E termocamera. Tu ai cerut-o.
Ți-am spus că nu vreau ecrane cu plasmă.
- N-am găsit altceva. - Cum voi reuși fără ustensile?
Fii serios. Ce-ți imaginezi?
Crezi că le-am cumpărat la supermarket? Te descurci tu.
- Unde e mititica? - În lac. Se antrenează.
l-am spus că eu înot o oră pe zi, așa că ea va înota două.
- Când e ziua cea mare? - Ar trebui să mai așteptăm.
- Are un plan mai tare decât ăsta. - E destul de tare și așa.
Niciodată nu e destul de tare.
- Te limitezi strict la afaceri. - Strict.
Ai cumpărat vreodată o rochie?
E pentru seara în cauză. Nu-i cunosc măsurile.
După cum arată, ar fi măsura 44, dar cred că i-ar sta grozav un 40.
Tina, o tovarășă de-a mea, zicea că rochia face femeia.
Eu i-am răspuns că e invers.
Frumoasă poveste, dar poți să-mi faci rost de rochie?
Mac, ești prea bătrân pentru tâmpenii d-astea.
- Sper că masca aia merită efortul. - Merită...
Eu mă gândeam la mine.
A sosit echipamentul.
- Cine l-a adus? - Un curier.
- L-ai comandat din catalog? - Nu, de la un om de încredere.
Mai sunt și altele. Dacă nu ești prea obosită...
Mai la stânga.
- Cât e? - 4,5 m.
Du-te înapoi. Întinde firul, așa...
Înapoi. Ține-l întins. Așa...
În sfârșit, ai reușit.
Trei, doi, unu.
- Cinci decibeli. - Prea tare.
Gata?
- Unu... - Bum.
- Doi... - Bum.
- Trei... - Bum.
- Patru... - Da, bum.
Exploziile trebuie să coincidă cu ticăitul ceasului!
Am uitat.
Ține genunchii apropiați.
Stai ghemuită. Eu mă uit la mască, tu te concentrezi asupra mișcărilor.
Întinde-te. Nu, acelea sunt razele laser.
Eu te ghidez. Tu ții ochii închiși, fiindcă nu vezi nimic.
Îți voi monitoriza fiecare mișcare.
Hai! Mai ai trei minute până vine paznicul.
Sus. Bine.
Piciorul stâng. Așa...
- Vreau să fac o pauză. - După ce termini treaba cu bine.
Numărul unu!
- Doi... - Bum.
- Trei... - Bum.
- Patru... - Bum.
Cinci. Umflă perna.
Ce faci? Asta îți ia o secundă. Deschide supapa cum trebuie.
- Am deschis-o. Vezi? - Bine, o repar mai târziu.
Șase, levier. Șapte, cade...
- Opt. - Dezumflu perna.
A fost bine.
Am deschis supapa la maxim. Poți să verifici și tu.
Hai!
Uite. Aici intru printre fascicule.
Acolo voi trece de primul. Asta va fi partea cea mai grea.
Chiar aici.
După ce trec de el, o să fie bine. Nu va mai trebui să-ți faci griji.
O să vizualizez totul de pe computer. Acum pot s-o fac și ochii închiși.
Serios?
- Chiar e necesar? - Da.
- Tu n-o să vezi razele... - Dar tu le vei vedea.
Ai încredere în mine.
- Suntem pregătiți. - Îți spun eu când suntem pregătiți.
Ai uitat de senzorul de presiune.
- Nu poți să te abții, nu? - Cum adică?
Să nu fii un nenorocit dat dracului.
Așa trebuie să fiu. Dacă nu-ți convine...
Prostii! Ți-e teamă să te porți frumos cu mine.
Crăciun fericit!
- E pentru mine? - Pentru mine nu e, sigur. Deschide-o.
Cred că porți măsura 44, dar mi-am zis că ți-ar sta mai bine cu 40.
- E minunată. - Dar?
Poate nu mă crezi, dar n-am mai primit o rochie de la nimeni.
O să rețin prețul din partea ta de bani.
- Eu nu ți-am luat nimic. - Nu e nevoie.
Vreau să-ți cumpăr ceva.
Mă întorc repede.
Te aștept.
Societatea de Asigurări Waverly.
Sunt Virginia Baker. Cu Hector Cruz, pe o linie sigură.
Parcă ți-am spus să mă suni zilnic.
Îmi pare rău, dar nu pot să vorbesc la celular de aici.
- Unde ești? Mi-am făcut griji. - Stau cu Mac, la castelul lui.
Scutește-mă de detalii. A mușcat momeala?
Da. Rembrandt-ul e la el.
Am dat lovitura!
- Vrei să-l arestezi acum? - Avem dovezi împotriva lui...
Eu îl pot prinde în flagrant. Ar lua 25 de ani sau închisoare pe viață.
- Roti s-o faci? - Sunt sigură.
- Spune-mi "cum" și "când". - Te sun cum aflu.
- Promiți? - Sigur. Trebuie să închid.
- Stai... - Trebuie să închid.
Mac?
La etaj
Ai găsit ce căutai?
- M-ai speriat. - Știi ce se spune despre frică.
- Singura soluție e s-o înfrunți. - Serios?
Frumoasă priveliște, nu? Mă ajută să-mi limpezesc gândurile.
Niciodată n-am plecat fără să arunc ceva de aici.
Dă-i drumul.
Plecăm în două ore.
Gin...
Ce zici?
Ești cea mai frumoasă infractoare din lume.
Mulțumesc, domnule.
Ca să te recunosc. N-aș vrea să plec cu cine nu trebuie.
E un bal mascat.
Toți pretindem că am fi altcineva.
Palatul Bedford 4 zile până în anul 2000
MASCA 2000 de ani de artă chinezească
Ora 22:30 peste trei... doi, unu, acum.
Să-i facem o vizită invitatei de onoare. Mergem?
Unu, doi, trei, patru, cinci. Spre nord.
Unu, doi, trei...
Am ajuns.
- 15 secunde. - Activat.
Șapte, șase, cinci, patru,
trei, doi, unu. Și unu.
Doi.
Trei.
Patru.
Cinci.
Șase.
Șapte.
Opt.
- Mai multă presiune. - Nouă.
- Mai multă. - Zece.
- Mai multă! - Unsprezece. E prea tare!
Mai multă!
Bine.
Urcă.
E bine. Ai trei minute până vine paznicul.
Echilibrează-te. Pe vârfuri. Ridică piciorul.
Două minute.
Ridică piciorul. Întinde-l. Acum întoarce-te.
Piciorul mai sus. Îndoaie genunchiul.
75 de secunde.
Nu mișca! Ai acoperit fasciculul. Nu pot să-l văd.
Mă ocup eu de el.
Deșteaptă fată.
Nu uita de senzorul de presiune.
Bravo...
35 de secunde.
Neutralizez senzorul de presiune.
Dispari de acolo, urgent!
Incredibil!
- Dă-mi masca. - Poftim.
Acum ne jucăm "Adevăr sau Provocare".
Poftim?
Începem cu adevărul. Lucrezi pentru Hector Cruz la Waverly Insurance?
Iar acum te provoc să minți.
Nu știu despre ce vorbești.
Slujba era un paravan. De acolo am aflat codul.
Faci joc dublu. Îi vei vinde masca lui Greene, apoi mă vei denunța.
- Nu, am nevoie de tine în afacere. - Nu va mai fi altă afacere.
Ba da. Și valorează...
- Să nu-mi spui 100 de milioane. - Nu. E vorba de un miliard.
Și asta e numai partea ta. Nu mint.
Nu pot s-o fac fără ajutorul tău. Te rog, vino cu mine la Kuala Lumpur.
Poți să te decizi mai repede?
Patru, trei, doi, unu.
Timpul a expirat. Ai spus că în 24 de ore îmi spui despre ce e vorba.
Vreau să jefuiesc o bancă.
- Și? - N-am zis că voi spune mai mult.
Nu e frumos aici?
Kuala Lumpur, Malaezia, Două zile până în anul 2000
Nu m-au pasionat niciodată băncile.
Gândește-te la un miliard și poate te răzgândești.
- Nu-mi plac surprizele. - Crede-mă, nu vor exista.
Crede-mă, întotdeauna apar surprize.
E o casă... foarte primitoare.
Mulțumesc.
Când am vorbit de bancă, nu m-am referit la una, oarecare.
O cameră cu vedere.
- Cea mai înaltă clădire din lume. - Vom jefui o bancă acolo?
E filiala Băncii Internaționale Clearance, care, după cum știi,
controlează cele mai mari tranzacții din Asia de Sud-Est.
- Ți-am captat atenția? - În întregime.
Sediul central al băncii e la New York.
De aici pleacă informații spre toate computerele din lume
prin linii supercodate.
Accesul la sistemul central se face doar la New York,
sau la computerele de maximă securitate, ale filialelor.
În Kuala Lumpur, un singur om are acces nelimitat.
Lee Kuan Hong. Președintele filialei din Kuala Lumpur.
Accesul se face cu o cartelă magnetică
și prin scanarea retinei, imposibil de falsificat.
Dar noi o vom falsifica.
În clipa asta, dlui președinte i se examinează retina...
cu ajutorul băieților lui Conrad.
- Ai fost atent până acum? - Da.
Din cauza virusului mileniului, se vor face niște teste,
ce urmează să fie încercate chiar acum.
Pregătiți testul pentru computerul din Sydney...
La ora 0:00, serverul va fi oprit în fiecare filială, timp 30 de secunde.
- Sydney e oprit. - Începeți testul.
În cele 30 de secunde putem intra pe rețeaua principală.
Mai avem nevoie de 10 secunde de sincronizare pentru downloadări.
- Cum facem rost de cele 10"? - Le furăm.
Transmițătorul pe care l-am lăsat
devansează semnalul ceasului atomic.
De mâine, de la ora 23:00,
ceasurile lor câștiga o fracțiune de secundă pe minut, iar noi, 10 secunde.
Și ce chestii downloadăm?
Enya?
E un disc la care am lucrat cinci ani,
ascunsă într-o debara, la Societatea Waverly.
Programul lui "îi spune" computerului băncii să transfere în contul meu
sume mici de bani de la sute de corporații din toată Asia.
- În contul nostru. - Da...
În total, opt miliarde de dolari.
- Ai spus un miliard. - Da, asta e partea ta.
De ce nu te-ai mulțumi cu patru miliarde, în loc de șapte?
Vreau să bat recordul. Eu singură.
- Vei fi foarte singură. - Nu. Singurătatea e bună.
- Vrei o bere? - Mulțumesc.
- Trebuie să ne pregătim 3 săptămâni. - Poftim?
- Cel puțin. - Nu, acționăm mâine seară.
Nici nu mă gândesc.
Dacă nu o facem la schimbarea mileniului, n-o mai facem deloc.
Atunci, n-o facem. E imposibil.
Bine. Fifty-fifty.
- Poftim? - M-ai auzit.
E imposibil.
Și totuși realizabil.
Ne aflăm la peste 200 de metri deasupra nivelului mării.
Rodul nostru este cel mai lung și cel mai înalt din lume.
Distanța care îl leagă de cealaltă clădire este de 90 de metri.
După cum vedeți, e susținut de patru piloni flexibili, de oțel.
Sistemul de iluminare e pregătit pentru petrecerea de mâine seară.
Reste 40 000 de becuri vă vor oferi o priveliște de neuitat.
1. Echipa SWAT. 2. Senzori. 3. Panou de acces.
Plan B. Conductele de ventilație.
Ce avem aici? Ochelari, cu retina falsificată a președintelui...
și cartela de acces pentru etajul 86.
În pungă.
Mai trebuie să știu ceva?
Confucius spunea: "Nu folosi tunuri pentru a omorî țânțari".
Bine...
- Acum arată-mi și tu marfa ta. - Uite-o.
Ce bine... Treci cu ea la tăticu'!
"Un lucru frumos e o încântare eternă".
Unde e masca? Vreau masca.
- Lucrezi cu MacDougal? - Da.
Îți sugerez să ai o discuție particulară cu el. Dacă mai e în țară.
Până atunci, eu păstrez ochelarii și cartela de acces.
Conrad, crede-mă, n-am știut nimic. Nu ți-aș face așa ceva...
Nu veni cu din astea la mine, împuțito!
Cară-te!
Dispari!
Îmi pare bine că te văd.
Eu ies din joc. la mască. Îți aduc și Rembrandt-ul mai târziu.
- Ce tot vorbești? - Gin e depășită de situație.
Cum rămâne cu cealaltă afacere de care tot vorbeai?
- Încerci să îmi faci vânt? - N-am de ce să fac asta.
Stai jos, Mac.
Am zis să stai în mă-ta jos.
E timpul să-ți scoți gagică din ecuație și să rămânem doar noi.
Nu e iubita mea.
Cred că iubițica are personalitate și că a cam preluat frâiele.
Dacă schimbi partenerii, schimbi și regulile.
lar regula e că Mac face treaba, iar eu îl acopăr.
Nu anulezi nimic până nu-ți spun eu.
Gin?
Unde e, ticălosule? Am avut încredere în tine!
Am avut încredere în tine? Unde e?
De ce ai luat-o?
Ridică-te, știu că n-ai nimic.
Unde ai fost? De ce ai luat masca?
- Voiam s-o vând. - Și ce te-a oprit?
N-am putut s-o fac.
De ce?
Știam că dacă îți ceream să renunți la jaful ăsta n-ai fi făcut-o, nu?
Nu.
- Ți-ai făcut griji pentru mine? - Da...
Mi-am făcut griji pentru amândoi.
Stai liniștit.
Iartă-mă, am uitat de reguli.
- Le-ai încălcat vreodată? - Nu.
- Deloc? - Nu.
- Niciodată? - Niciodată.
- E bine să fii singur. - Da, vezi să nu.
- Urăsc singurătatea. E mizerabilă. - I-auzi!
Gin...
Ce e?
Problema mea e foarte complicată.
Nu pot să-ți explic.
Încearcă măcar.
Îmi pare rău.
Și eu vă iubesc, băieți.
Ce faci? Lăsați-mă în pace! Ajutor!
Hector, ce faci aici?
Am citit în ziare de furtul măștii.
Și, cum n-am mai avut vești de la omul meu de încredere, îmi făceam griji.
Am sunat la spitale, la morgă...
Într-un final am sunat la liniile aeriene.
Sunt un om avid de noutăți. Ajută-mă, domnișoară Baker.
Vrei vești? Noutatea e că nu-mi place să-mi strici acoperirea.
Mac are un plan, pe lângă care furtul măștii va părea...
Nu mă crezi? Bine, atunci scoate-mă din schemă și arestează-l.
De ce să fac asta acum, când te-ai apropiat atât de mult de Mac?
Relația noastră e strict profesională.
Ești sigură că mi-ai spus tot?
Lasă-mă până mâine. Îți promit că vei avea totul pe tavă.
Pot să mă întorc la treabă?
Fiți cu ochii pe ea.
Se pare că nu i-au plăcut pozele mele.
Ți-am spus: vă trage în piept pe amândoi.
Zice că e vorba doar de afaceri. O cred.
Sunt sigur că e în drum spre Mac, pentru o mică "afacere".
N-ai de unde să știi! Nu mai vorbi așa!
Hector, bărbate, da' ce ți-a sărit muștaru'!
Ți-am spus că excursia asta va merită osteneala.
Ar fi bine să fie așa.
Tot ce trebuie să faci e să-l asculți pe moș Thibadeaux.
Banca Internațională Clearance O oră până la miezul nopții
N-am fost niciodată atât de prost îmbrăcat la o petrecere.
Sincronizează-l... acum.
Transmițătorul ar trebui să se conecteze cu serverul central.
Până la miezul nopții, furăm câte o zecime de secundă la fiecare minut.
Sunt în spatele nostru. Ai mare grijă, bine?
Stai.
- Gin... - Nu spune nimic.
Ai văzut un tip într-o salopetă albastră?
Îmi pare rău, domnule, l-am pierdut.
Nu știu, undeva între scări și camion.
Băieți, domnul inspector-șef Yeng San
și domnul Cruz, de la Societatea de Asigurări Waverly, din New York.
Domnii sunt interesați de doi dintre invitații noștri.
Sistem de supraveghere a liftului
Supravegherea coridorului
La lift, într-un minut.
Acesta nu funcționează. Urcați cu celălalt.
Încearcă să zâmbești puțin, draga mea.
Ăsta e hoțul tău de talie internațională? Nu pare periculos.
Încă nu.
Așa... Acum...
Timpul se va opri. Să sperăm.
Scuzați-mă, ați văzut unde s-au dus?
- La etajul 70. - Ca să admire focul de artificii.
- Aveți camere acolo? - Desigur.
Puteți să-i localizați?
- Nu pot să-i găsesc. - Cum adică?
- Nu pot. - Imobilul are 2.000 de camere video.
Vreau să vă spun că oamenii ăștia sunt foarte deștepți
și dacă au dispărut, au făcut-o intenționat.
- Aveți obiecte de artă în imobil? - Câteva.
- Și la Banca Clearance? - Doar un computer imens.
Ceva nu e în regulă.
Domnule Cruz, la sugestia dv. și a prietenilor dv. de la FBI,
am mobilizat o grămadă de agenți. Ce ar trebui să facem?
Să-i arestați.
Impulsuri sonice, de 5 milisecunde.
- Încearcă să calci... - Între impulsuri, știu.
Trei, doi, unu.
Doi, trei, patru,
cinci, șase, șapte,
opt, nouă, zece,
unsprezece, doisprezece.
Pensula pentru amprente.
Niciodată ucizi țânțari tun...
"Nu folosi tunuri ca să omori țânțari". Confucius.
Te pricepi.
Asta e tot? Unde sunt banii?
- Dă-mi ochelarii. - Ar trebui să fie plin de bani aici.
De aceea nu mai jefuiesc bănci. Pe vremuri era plin de aur.
Unde sunt băncile de altădată, cu saci de bani și lingouri?
Averea... e chiar acolo.
Douăzeci de secunde.
Pregătiți deconectarea computerului din Kuala Lumpur...
... în cinci, patru...
- Nu este un exercițiu. - Trei, doi, unu, și!
Tranzacții suspendate
- Au oprit cu 10 secunde mai devreme. - Americanii ăștia se grăbesc mereu.
Zece secunde de la oprire.
- Deconectare completă. - E în ordine.
- 15 secunde. - Nici o activitate.
Liber!
Zece secunde.
Cinci, patru, trei, doi, unu.
E în ordine.
La Mulți Ani, Malaezia!
Zece, nouă, opt, șapte, șase, cinci,
patru, trei, doi, unu...
- Am reușit! - La Mulți Ani!
Un mileniu fericit!
A fost perfect.
Pătrundere în sistem
Gin...
CD-ul!
- la cheia! - Poftim?
Cheia franceză!
- Dacă găsesc CD-ul, suntem morți. - Ușa!
Nu o pot opri.
Echipa de intervenție, cod roșu.
Lasă-l! Hai!
- Liftul nr. 5 a pornit. - Cine e înăuntru?
- Nu e nimeni. - Cred că sunt acolo. Uită-te bine.
Au înghețat cadrul anterior. Vezi?
Opriți liftul.
Întotdeauna apare o surpriză.
Suspecții sunt în apropierea etajului 50.
Dle Cruz, prietenii dv. sunt prinși în capcană.
- Încotro? - Spre liftul de serviciu.
Fugi!
Hai pe scări.
Înapoi!
Stai puțin, am o idee mai bună.
Ce temperament, dle MacDougal!
Suspecții sunt la etajul 50. Se îndreaptă spre aripa de sud,
ca să evite gazele lacrimogene.
Cred că vom ocoli zona cu gaze. Închide ochii și inspiră adânc.
Ferește-te.
Poftim.
- Ce e asta? - Planul B.
- Pentru ce? - În caz că ne trebuie, îți spun.
Dacă reușim să traversăm conducta de ventilație, am scăpat.
Și unde ajungem?
Acolo.
Să mergem.
E în ordine.
Dă-i drumul!
Nu te opri!
Hai!
Gin, ai grijă!
Mai avem puțin! Grăbește-te!
Hai!
Următoarea oprire va avea loc la conductă.
Poliția! Ridicați mâinile și nu faceți nici o mișcare!
Poliția! Nu mișcați! Echipa SWAT, mergeți pe acoperiș!
Dacă nici acum nu simți că trăiești, n-o să mai simți niciodată.
Fugi!
Îi avem în raza vizuală. Tragem?
Repet, tragem?
Nu trageți! Ai înțeles?
Îi vreau vii și nevătămați.
Fugi, urcă în conductă!
Hai!
Planul B. Întoarce-te.
- Poftim? - Întoarce-te.
E o miniparașută, dar se deschide numai la curenți ascendenți.
Nu merg fără tine. Plecăm împreună.
Suntem prea grei. O să cădem ca bolovanii.
- Când ne mai vedem? - Mâine dimineață, la 6:30, gara Pudu.
Promite-mi că vei veni.
Voi fi acolo. Nu întârzii niciodată. Dacă întârzii, înseamnă că am murit.
Trage coarda.
Mac! Iartă-mă...
Ce s-a întâmplat?
Nimic rău. Totul e așa cum trebuie.
Virginia Baker? Sunt Aaron Thibadeaux, agent FBI.
Ești arestată pentru furt calificat. Ai dreptul să nu spui nimic.
Orice declarație poate fi folosită împotriva ta la tribunal.
Mulțumesc, Mac. Ai la dispoziție un minut.
- Ești polițist... - Nu chiar.
Dar Thibadeaux, că-ți vine sau nu să crezi, e agent FBI.
Acum doi ani m-a arestat. Târgul a fost ca eu să te prind pe tine.
În ultima vreme te-au urmărit și ei.
- Știa și Cruz? - Nu, a aflat acum.
Nu înțeleg.
De ce nu m-au arestat până acum?
La început am vrut să văd dacă poți s-o faci.
Prostii.
- Eram curios și în privința mea. - N-am fost parteneri?
- Nu-mi vine să cred ce ai făcut. - Ba să crezi. S-a terminat.
Am dat tot. Pe Greene, Rembrandt-ul, masca... și cele șapte miliarde.
- Cum adică, șapte? - Va trebui să te mulțumești cu unul.
- Parcă era vorba de un minut. - Stai liniștit, știe el ce face.
Urmează planul C.
În buzunar vei găsi un plic cu un pașaport, viză și bani.
De tine depinde unde vrei să pleci. Încă deții recordul, singură.
Nu înțeleg, de ce faci asta?
Crede-mă, am fost pregătit pentru toate, mai puțin pentru tine.
Mac, timpul a expirat!
Vino cu mine.
Gin, ai toată viața înainte. Eu nu mai am nimic.
Ba da, mă ai pe mine.
Ascultă-mă bine. În celălalt buzunar...
Îi dăm drumul!
- Dacă mișcați, îi zbor creierii. - Stați pe loc!
- Să nu miște nimeni! - Lăsați armele.
- Și tu, Hector! Îl omor dacă miști! - O prindem la stația următoare.
Adio, Mac.
Se îndreaptă către stația următoare. Plecați, repede!
Nu știu ce a fost asta, dar voi avea grijă să fii zburat în șuturi.
- Încă nu s-a terminat, Mac. - Te cred.
Se pare că prietenia noastră s-a încheiat.
Dar îmi rămâi dator pentru ziua de azi.
Îmi plătesc datoriile întotdeauna.
Patru supercipuri prototip, în valoare de 5 milioane, fiecare.
- Sper că a meritat efortul pentru ea. - Da, a meritat.
- Mai vorbim, Mac. - Nu prea cred.
Bob, călătorii se pot întoarce pe peron. Aduceți-mi o mașină.
Cum ai reușit?
Am sărit din tren înainte de stație. Când a încetinit... A fost perfect.
A fost?
Știi ceva? Nu vreau să dețin recordul de una singură.
Am nevoie de tine pentru afacerea următoare.
- Furăm bijuteriile Coroanei? - Nu, fii serios, e prea ușor.
Cunosc un tip în Africa de Sud. Are cele mai mari diamante din lume.
Ți-am spus cât de mult îmi plac diamantele?
Mac?
Ce e?
Ce părere ai?
- Despre ce? - Despre ideea mea.
E realizabilă.
Iartă-mă...
Romanian