субтитри от YavkA.net
Майчице! Ужас.
Божичко.
Да му се не види.
Господи.
Ужас.
ТАТКО
Не.
СЕНАТОР ЦИГЛЕР
ДЖУЛИЯ
Избрали сте несъществуващ номер.
Проверете и опитайте отново.
Ало?
Откъде взехте номера?
Казаха ми да се обадя, ако някога загазя сериозно.
Пак ви питам, откъде взехте номера?
Този, който ми го даде, предупреди да си мълча, като ме питате.
Не виждам логиката.
Как да ви имам доверие, щом криете кой ви е дал номера?
Човекът твърдеше, че в целия град няма друг с вашите умения.
Описа ви като експерт, истински професионалист.
Бъдещето било непредвидимо
и можело някой ден да ми потрябва такъв човек.
И че този човек сте вие.
Къде сте?
Какво е станало?
Ясно. Сигурна ли сте?
Добре.
Няма да ви е лесно, но изпълнете каквото ви казвам.
Светнете табелката "Не ме безпокойте"
и не правете нищо, докато не дойда.
Не излизайте от стаята, не звънете на никого,
не пипайте нищо, не отваряйте вратата
и не пийте, за да си успокоите нервите.
Ясно ли е? Повторете какво казах.
Добре. Идвам възможно най-бързо.
Как ще разберете, че съм аз ли? Ще почукам ето така.
Всичко ще бъде наред. Ще дойда за нула време.
Влезте.
Говорихте ли с някого?
По телефона или по някакъв друг начин?
Не, чаках, както ми казахте.
Добре тогава, вече може да си налеете нещо за пиене.
Каквото реша ли? - Гледайте да е по-силничко.
Вие искате ли нещо?
Не, благодаря.
Някой знае ли, че сте тук? - Едва ли.
Тоест? - Не, никой не знае.
Някой позна ли ви, докато се настанявахте в хотела?
Не, винаги използвам псевдоним.
Имам предвид по хотелите.
Ясно, добре.
Тъкмо се бяхме запознали. Той ме изчака до асансьора.
Аз не правя такива неща, не съм такъв човек.
Вижте колко е часът.
Някой ще се притеснява ли, че не се обаждате?
Не знам. - Помислете.
Не, не давам обяснения на никого. - Ясно.
Значи ще оправите всичко? - Затова ме повикахте.
Той скачаше по леглото. Падна и разби стъклото.
Това ще е краят на всичко, което съм градила.
А сме напът да постигнем нещо много важно.
Не сега, не разполагаме с време.
Не съм виновна. - Това няма никакво значение.
Не, държа да го знаете. Нищо не съм направила.
Ако не бяхте тук, къде щяхте да сте? - Какво имате предвид?
Ако не се намирахте в апартамент за десет бона на вечер
с мъртъв жиголо, проснат по очи в локва кръв,
къде щяхте да сте? - Не беше жиголо.
Щях да работя у дома и да гледам телевизия с дъщеря ми.
Чудесно, пренесете се мислено там. - Добре.
Седите у дома на дивана. Как се казва дъщеря ви?
Всъщност са две. Но с Джулия съм по-близка.
Значи гледате телевизия с Джулия.
Ще се погрижа да не стигнат до вас, каквото и да става.
Благодаря. - Това ми е работата.
Като ми дадоха номера ви, се изсмях.
Не знаех, че има хора като вас.
Няма. Аз съм единствен и неповторим.
Какво беше това?
Обадете се. - Какво?
Кажете "ехо". - Ехо.
По-високо.
Ехо? Не искам румсървис, благодаря.
Какво ще обичате?
Нищо, благодаря.
Кой сте вие?
Идвам да оправя нещата. А той кой е?
Аз му се обадих.
Вас кой ви повика?
Да му се не види.
Какво става?
Да.
Ясно.
Да, много странно.
Какво?
Ало, кой е?
Добре.
Добре, да.
Разбирам ви напълно. Със сигурност ще се споразумеем.
Не сте в позиция да поставяте условия.
За това имате право.
Кажете тогава, какво предлагате?
Записът със скрита камера е углавно престъпление в щата Ню Йорк.
Свободен сте да напуснете, господине.
Я стига, какви номера въртите?
Не разбирам за какво говорите.
Какво?
Уверихте ли се, че...
Пускам ви на високоговорител.
Те там ли са? Чувате ли ме?
Да, тук са. - Чудесно.
Явно имаме проблем, а времето напредва, затова ще говоря направо.
Казвам се Памела Дауд-Хърдри. Хотелът е мой и е съвсем нов.
Много е скъп и държа репутацията му да е безупречна.
Наясно съм какво клеймо може да му се лепне.
Не желая да съм собственичка на хотел, в който областен прокурор,
на чиято работа се възхищавам,
е в компанията на мъртъв жиголо.
Затова изпратих човек, когото познавам чрез доверен приятел.
Експерт е, истински професионалист.
В целия град няма друг с неговите умения.
Благодаря, Пам.
За моята гостенка залогът също е голям.
Държи интересът й да бъде защитен.
Затова настоя нейният човек да остане, за да се разреши проблемът.
И тъй като не стигнахме до съгласие кой от двамата е по-подходящ за целта,
решихме, че единственият вариант е да работите заедно,
за да оправите тази безобразна каша.
Ало?
Не.
Пам, нека поговорим.
Моля ви, недейте, почакайте. - Не.
Шегуваш се, нали?
Не си тръгвайте. - Не работя така.
Нямам му вяра, аз... - Не го познавам.
Възможно е, но може да е и някой тъпак.
И мен не познавате.
Имам доверие на този, който ми даде номера.
Тихо. - Не ме е подвеждал, а ви препоръча.
И какво ме засяга това, Пам?
На чест ли го избивате? Така не става. - Не става така.
"Истинският мъж държи на думата си", така ми каза той.
Не и с изнудване.
И вас са заснели.
Оставете ме мен. Не довършите ли нещата, тя ви има на запис.
Пам...
Знам, че ме виждаш.
Хубаво.
Чувството е взаимно.
Добре, и сега какво?
Първо... - Трябва да знам...
Разкажете ми какво стана. - От кой момент?
От момента, в който нещата се закучиха. Сядайте.
Добре.
Бях на едно събитие наблизо. После реших да пийна, харесвам бара тук.
Влязох и тръгнах към тоалетната, а този младеж ме заговори.
Беше забавен и чаровен, не му беше там мястото.
Затова му казах: "Искаш ли да си вземем стая?".
Донякъде на шега, донякъде - не. И той се съгласи.
Не сте се познавали, не са ви видели и сте се качили горе.
Защо ме разпитвате? - За да знам с какво си имам работа.
Аз също. И двамата трябва да знаем.
Качили сте се. - Пиехме, смеехме се...
Кога точно взехте стаята?
Преди да се кача. - Преди да се качи.
Преди или след като се запознахте? - След това, но преди да се кача.
Благодаря, не знаех. Продължете.
Забавлявали сте се...
Стана ли дума за пари? - Той не е жиголо.
Вече казах... Господи. Достатъчно унизена се чувствам.
Защо трябва да повтарям по два пъти? - Не е нужно.
Все пак може да се наложи. - Стига де.
Откъде да знам какво сте говорили? Искам да се осведомя.
Довели сте тук този 20-годишен младеж, който не е жиголо,
пили сте, смели сте се...
Той отиде до тоалетна, после се разскача по леглото,
падна върху количката за напитки и се преби.
Някой ще се притеснява ли, че не се обаждате?
Измивате се, вземате си нещата и си тръгвате.
Цялата съм в кръв.
Приберете се при семейството си, сякаш нищо не е станало.
Какво?
Случайно да имате...
Нали ще се обадите, за да се разберем?
Не се тревожете, ще стигнем и до това.
А какво ще стане с него?
С кого?
Ясно.
Хайде.
Миличка, яде ли? Мога да взема нещо на път за вкъщи.
Какво правиш?
Гласувах ти доверие, оставих те да разчистваш без надзор.
Без надзор? Каква чест.
Показваш фундаментално неразбиране на ситуацията.
Нима? - Да.
Искам да свърша тук и да си ходя.
Ето това доказва, че не си наясно. - Разясни ми тогава.
Трябва да направиш така, че да не свържат случая с клиентката ти.
За тази цел трябва да разчистиш батака напълно,
което не е лесно.
За теб. - Това е без значение.
Моята задача е да следя да си свършиш работата
и това произшествие да не навреди на този хотел.
Което е по-лесно.
И просто ще седиш и ще си сърбаш безалкохолното?
Не само.
Ще те държа под око.
Майната ти.
Само не пипай нищо.
Ще си оцапаш пуловера с кръв.
Няма.
Благодаря.
Щял да ме държи под око.
Мамка му!
Казах да не пипаш нищо.
Мамка му.
Дълга нощ ще бъде.
Чакайте, не разбирам.
Защо просто не изхвърлите и дрогата?
Ако ченгетата открият трупа... - Предвид количеството...
...ще се разровят. - ...сигурно е крадена.
Собственикът й ще си я търси. - Надрусано хлапе...
И ще потропа на вратата! - ...буди въпроси!
Пълна какофония.
Схванах обаче, че собственикът на дрогата ще я търси.
Не искам да цъфне на вратата ми, камо ли да нося отговорност,
ако изхвърлите стоката или я предадете в полицията.
Затова направете следното. Разберете на кого е и му я върнете.
Не. - Не е...
Не е толкова просто.
Проверявах за тракер. - Тракер.
Нямаше ли вече да са тук, ако...
Как ще разберем чия е дрогата? - Първо да се занимаем с трупа.
Ако бях на твое място... - Не си.
Не искам да откараме до сутринта. - Няма.
В такъв случай... - Реши да участваш ли? Сети се!
Ако ще помагаш, кажи на шефката ти да опразни паркинга.
Ще свалим трупа в мушамата.
Шегуваш се. - Ще изтриеш записите от камерите.
Ясно.
Какво? - Нищо.
Добре че съм аз, гола вода си. - Опитвам се да пестя време.
Не е нужно да обясняваш. Щом не можеш, ще помогна.
Мога. - Сериозно?
Да. - Действай тогава.
Може пък да не искам да ме копираш. - Щом си рекъл.
Знаеш ли какво? Не се обаждай на шефката си.
Майната му! Не си ми притрябвал, ще се оправя и сам.
И така става.
Обаче си личи, че е труп.
Още не съм свършил.
Нека те светна. Не е нужно да помагаш, ще се оправя,
но ако се включиш, ще стане по-бързо.
Шоуто си го бива.
Благодаря. - За мен е удоволствие.
Тъпак. - Кретен.
Чакай.
Какво?
Паркингът има отделна охранителна система.
Голям гадняр си.
Исках да видя дъртак в действие. Няма да издам тайната ти.
Червената е.
Осигурих ти още пет минути.
И без тях щях да се оправя.
Имам чип.
Просто не се меси. - Докато застопоряваш бариера с конус?
Да изтрием записите и да се махаме. - Не.
Любопитно ми е как би се оправил, но това трябва да го свърша сам.
Моля? - Ще изтрия записите.
Но не и пред теб. - В комбина сме.
Изрично ми беше наредено да не гледаш.
От шефката ти ли? - Не иска да влизаш там.
Скрити камери в лъскав хотел. Какви номера въртите?
Няма да влезеш там. - Защо?
Какво криете? И за какъв се имаш?
Аз ли? Я млъквай. А ти какъв си бе, прост чистач.
Няма да те допусна там. - Хотелският пазач си придава важност.
Голяма работа си! Държа да видя, че съм изтрит от записа.
Умрял е някой да те гледа. - Може да е капан.
Я стига! - Откъде да знам?
Какъв капан? - Може шефката ти да е вкарала момчето.
И защо? - Защото е знаела, че носи дрога.
Или му я е пробутала нарочно.
Оставила ги е да се забавляват
с цел той да се предозира и да го има на запис.
Сериозно? - Да.
И се е договорила с моята шефка да разчистя, но записът да остане.
И за какво й е?
За изнудване, глупако. - На кого, тъпчо?
Ти ми кажи. - Няма логика.
Твърде много филми си гледал. - Да бе...
Леле. - Майко.
Добре ли сте там? - Да, екстра.
Как така? Той не дишаше.
Не му ли провери пулса? - Проверих, нямаше.
Обаче... - И ти не го провери, дори не попита.
Първо това се прави. - Нямаше пулс.
Обаче... - Да беше попитал.
"Мъртъв ли е?" - Не счетох за нужно.
И подозираш, че не съм проверил? - Да, забравил си.
А ти си некадърник. Ако видиш двама души, единия на пода,
не питаш има ли пулс, мъртъв ли е, а проверяваш лично.
Добре че ми каза.
Може да е от дрогата. - Глупости, изобщо не действа така.
Обаче той е жив. - Така изглежда.
Признай, че не си проверил. - Млъкни, мисля.
Вълшебен наркотик, който забавя пулса... - Млъкни най-сетне.
Все едно.
Проблемът вече е друг.
Всъщност това е добре.
Замисли се, той ще знае.
Да побързаме. - Няма гаранция.
Знам, но да вървим, преди мозъкът му да стане на пихтия.
Сигурно вече е пихтия.
Няма да обикалям от врата на врата като цветарка,
за да върна четири пакета, пълни с отрова.
Това ли планираше? - Просто казвам. Струва си да опитаме.
Съгласен съм. - Добре тогава, имам човек.
Как ли пък не!
Какво? Бива си го. - Сигурно е някой шарлатанин.
Ще опропасти всичко. - Работи само за мен, действаме.
С моята кола сме, аз решавам.
Аман вече.
И какво?
Не вдига. Накъде сме?
Към Китайския квартал, завий вдясно. - Знам пътя.
Албанците. - Какво?
Албанците внесоха дрога преди време. - Да, знам.
Огромна пратка чист хероин от Европа потъна незнайно къде.
Знам. Мислиш, че пакетите са от нея ли? Тогава им ги занеси лично.
Никак не ми се мре.
Албанците трепят всеки, когото заподозрат за кражбата.
Който и да е бил, е използвал младежа да подмами клиентката ми
и чрез нея да смаже албанците и да си осигури терен за продажбата.
Затова пращат момчето с раницата,
като целта е да се изкуши, да се предозира и...
Не, не се връзва.
Разсъждавай още, накрая ще се сетиш.
ВХОДЯЩО ОБАЖДАНЕ
Сега наляво.
Трябва да те пуснат.
Не може просто да нахълташ. - Добре.
Не и тази вечер. - За друго идвам.
Да бе. - Сериозно, трябва ми помощ.
За какво?
Ами...
Та, това е.
Момент, слизам.
Какво ще стане с момчето? - Проговори ли, работата ми е свършена.
Другият ли ще го убие?
Гарантираш ли за него? - Читав е.
Но чак да гарантирам за него, не бих.
Той е, сещаш се, от онзи типаж.
Не се сещам, от кой типаж?
От онези, дето се мислят за гении.
Всичко им е ясно. - Да, познато.
Не искам да гръмнете момчето.
Навремето може да е бил голяма работа,
велик спец, но отдавна е дал фира, а никой не му го е казал.
Сигурно живее в боксониера
и се приспива със стари филми, понеже е сам като кукувица.
Здрасти, Джун.
Здравей.
Не ми вдигна.
Да.
В багажника ли е?
Вие откога... - В грешка си.
Работела си само за него. - Има ли и други?
Ако надрусано момче бере душа в багажника...
Той преди мен ли беше? - Да.
Не. Да ли? - Да.
Нека първо да спасим момчето, ненормалници такива!
Много внимавайте и двамата. Някой може да ви е видял заедно.
Ти каза, че работиш само за мен. Какво? Не лъжа!
Да му се не види.
Хайде, внасяйте го.
Само да не се сецнете.
На три. Готов ли си?
Чакай. "Раз, два, три", нали? Не "раз, два, три, сега".
Не, разбира се. - Добре.
Раз, два, три.
Какво е взел? - Не сме сигурни.
Сигурно е бил някой кофти бъркоч или нещо изключително чисто.
Изобщо не долавям пулс.
Парамедиците биха го обявили за умрял. - Нима?
Стига ни да проговори. - Значи е взел някаква вълшебна дрога,
от която пулсът се забавя?
Колко народ обслужваш? - Не е сега моментът.
Защо не ми вдигна? - Излезте и двамата.
Вън!
Ти знаеше ли?
Имах подозрения.
Не съм виждал никого, затова не питах.
Ако не друго, поне е кадърна.
Без съмнение.
Първият ми медик искаше да ме приспи, докато ми вади куршум.
Отказах.
След време се оказа, че вадел бъбреци, без да пита.
Като се събудиш, се чудиш защо белегът е толкова голям.
Тя ме спаси.
Не думай. - Шрапнел се беше забил до гръбнака ми.
Две седмици лежах в сутерена.
През октомври ли?
Откъде знаеш?
Бях тук.
Стига бе!
Чудех се защо не ми дава да припаря там.
Бива си я. - Несъмнено.
Много ясно, че не съм й единствен.
Ама какво съвпадение! - Нали?
И двамата спим с една и съща докторка.
Значи вие не сте...
Спрете го!
Надясно.
Насам. - Знам.
Привет.
Идвай тук!
Спри да бягаш!
Качвай се.
Копеленце.
Какво правиш бе?
Влизай.
Кои сте вие?
Не! - Отвори, само искаме да...
Ало, кухарите!
Дръжте.
По две от големите през два часа,
по едно от малките през шест и да пие много вода.
Освен това не спя с него, пързаля те.
Признавам си.
Не.
Сигурно имаш жилище. - Може би.
Ясно, че имаш.
Стига!
Знаеш ли как звучиш? - Как?
Като човек с жилище.
Със сигурност имаш, да вървим у вас.
Няма да ходим у нас. - И защо?
Това е лично пространство.
Именно.
Какво е това? - Облечи се.
Слизай.
Хайде.
Искам стая.
Любовно гнездо, Арабски нощи, Сафари? - Моля?
Любовно гнездо, Арабски нощи или Сафари?
Първите две са за три часа минимум, Сафари може и за един.
Той не е жиголо.
Сядай.
Как ще действаме? Досега не съм работил в тандем.
Може аз да започна, а после...
Аз се включвам, щом преценя. - Освен ако не си пръв.
Не, ти започни, а аз съм след теб.
Добре.
Откъде... - И така...
Откъде взе дрогата?
Не те разбирам.
Откъде взе дрогата? - Не знам.
Не знам за никаква дрога.
Откъде взе дрогата?
Говори, тъпако.
Покажи му я.
Хайде.
Казвай!
Не е моя.
Ела за малко в коридора.
Какви ги вършиш? - Три пъти го попита едно и също.
Не знаеше, че е у нас, имахме коз. - Нищо нямаше да каже.
Не се знае. - Десет пъти ли щеше да го питаш?
Това е изкуство, непознато за теб. - Да повтаряш като папагал?
Покажи твоя метод. - Нищо няма да ти показвам.
Нямаш такъв. - Напротив.
Защо тогава?
Ще го откраднеш.
Ще го открадна? Аз да крада? - Пак повтаряш.
Нямаш никакъв метод.
Имам и той не е да каканижа едно и също.
Показах ти номера с количката.
Не ми го показа, видях го. - И ще го използваш.
Може би. - Признай, че беше яко.
Добре де, признавам.
И сега какво?
Да караме по бързата процедура. - В смисъл?
Не ми се виси тук.
Домъчня ти за дома ли?
Ще хвана сифилис по въздуха. Давай по-набързо.
Сериозно? - Защо не?
Добре тогава. - Супер.
Откъде взе дрогата?
Казвай, тъпако! - Викат му Лагрейндж!
Лагрейндж?
И какво? - Дрогата е негова. Така де, била е.
Глупости. И как стана това? - Кое?
Как келеш като теб се забърка с крупен наркобос?
Не съм жиголо, ако това си мислите. - Как взе дрогата?
Това се опитвам да ви обясня! Оставете ме да се доизкажа.
Може ли чаша вода?
Тя каза да не се обезводнява. - Знам.
Добре, сега. - Благодаря.
Благодаря.
Майчице.
Разкош.
Събудих се... - Толкова отдалече ли ще започнеш?
Остави го да говори. - Иначе няма да разберете нищо.
Нужно ли е да казваш, че си се събудил?
Да, така започна денят ми. - Всеки се буди сутрин!
Прецени кое е важното и пропусни останалото.
Ами аз...
Първо помисли. - Добре.
Събудих се, станах от леглото и...
Стаята ми беше разхвърляна и още ме мъчеше махмурлук.
Добре де, съжалявам.
Излязох от къщи... - Остави го, явно не може да го отсее.
Мога. - Не можеш.
Мога. - Просто давай по-бързичко.
Добре. - Кажи какво се случи.
Да, добре. Не съм имал намерение да ставам наркопласьор,
все пак уча бизнес в частен университет.
Човек трябва да е наясно със законите, за да не го прецакват.
В курса има един колега, много е точен. Тежък живот е имал.
Но е адски умен, гений направо. Майка му умря днес.
По време на лекцията му се обадиха, че била в болница
и починала, понеже й объркали лечението или нещо такова.
Затова му предложих услугите си. Той ми има доверие, движим заедно.
А както вече ви споменах, човекът е точен, няма шест-пет.
Каза ми, че бил поел някаква доставка, и предложих да я занеса.
Не че върша такива неща.
Като ми даде стоката, направо щях да падна!
Но майка му току-що беше умряла, затова се съгласих.
Докато получа адреса, трябваше да убия малко време.
Признавам, че се чувствах супер, но и ме беше шубе.
Сърцето ми щеше да изскочи, затова се шмугнах в един хотелски бар.
Някак си добих самочувствие и хората сякаш го забелязаха.
Изведнъж станах интересен на мадамите.
А дори не си бях взел душ сутринта.
Ето това ви обяснявах!
Три яки мацки взеха да ми се лепят, много вървежен станах.
Само че черпеха те, аз нямах пари.
Бях до тоалетната и една по-възрастна жена, ама готина,
направо ми предложи да се кача в стаята й.
Веднага се съгласих. Защо да не се възползвам на макс?
Покрай майката на Диего се замислих за собствения си живот
и как всеки миг може да ми е последен.
И докато се забавлявахме, адски ми се прииска да видя какво е.
Беше като чуден опакован подарък и просто реших да пробвам.
Съвсем мъничко, защото за пръв път в живота си бях върхът.
Не че ще ме разберете, каквито сте мъжкари.
Страшно много внимавах. Нямаше да забележат, че съм пробвал.
Обаче никак не ми се отрази добре, направо ме...
Това ли беше?
Май да.
Добре тогава. - Адресът за доставката?
Не го знам. - Телефонът ти?
Скрих го. - В хотела ли?
Не, преди да тръгна. - Защо?
В случай че нещо стане. И портфейла ми, ако ме гепят.
Как щеше да получиш адреса, като нямаш телефон?
На пейджъра.
Пейджър ли? - Къде е пейджърът ти?
Нямам пейджър. Да не сме 90-те години? - У кого е?
У никого. - Никой няма пейджър?
Не. - А къде е?
В работата на Диего.
Къде? - В клуб "Айс".
Навремето се е казвал "Палацо" или нещо такова. Той е барман там.
Защо според теб Диего ти се е доверил?
Предполагам, защото сме приятели.
Не е ли късно вече?
Рано, късно... Дал си му дума и трябва да довършиш работата.
Прави сте.
Виждате ли го?
"НЕ" НА ПРЕСТЪПНОСТТА ПРЕИЗБЕРЕТЕ МАРГАРЕТ КРЕТЦЕР
Откога сте партньори?
Отдавна. - Не помня вече.
Сериозно?
Личи си.
Така ли? - Да.
Обличате се и говорите еднакво.
Сякаш сте един човек.
Предавам дрогата и край, нали?
Понеже другата седмица имам важен изпит.
Не се тревожи.
Две секунди и идвам.
Шегаджия. - Няма да избягам.
Успокои ме. - Само вземам пейджъра и готово.
Обещавам, че няма да... Какво?
Това да не са...
Хърватите.
Защо се гледате така?
Ти си шетал онзи път в Бруклин, нали? - Не, откъде накъде?
Той не ми се обади, а такава издънка... - Не беше издънка.
Значи ти си бил. - Какво става?
Не знам за трупа.
Помниш ли взрива в полицейското хранилище?
Стига бе, ти ли беше?
Да. - Стана през октомври.
После Джун те е кърпила. - Да.
Тя се опита да ме предупреди одеве.
Каза, че ако са ни видели заедно...
Защо просто не влезем за пейджъра?
Няма как. - Защо?
Заради дрогата ли? Единият може да остане да я пази.
Няма да е той. - Нито той.
Нали сте партньори?
Къде е?
Кое? - Пейджърът.
Ами...
Няма да ви кажа.
Не увъртай, а кажи къде е. - Обяснете ми какво става.
Къде е? - Кажете де!
Не можем. - Защо?
Така. - Ама защо?
Защото... - Не сме партньори.
Какво?
В нашия бранш даваме обет за мълчание.
Като монасите.
Поне така са ме учили.
Мен също.
Когато наемаш човек за работа като нашата,
искаш да е вълк единак.
Без обвързаности и пристрастия.
Да не се доверява на никого.
Оказва се обаче, че в сградата отзад
се подвизава много опасен човек, за когото и двамата сме работили.
Ако ни види заедно... - Дори да заподозре,
че го познавам... - И аз - него.
Веднага ще нареди да ни убият. - Или ще ни очисти лично.
Тайни партньори значи?
Не сме тайни партньори! - Не сме. Писна ми.
Ще направим следното.
Вземаме наркотиците с нас и влизаме всички.
Ще се следим един друг. - А ти ще вземеш пейджъра.
Само дано Димитри не ни види заедно.
Адски тъп и опасен план.
Как не сте партньори?
Стълбата е ледена. - Какво?
Стълбата е ледена. - Не говори.
Приятел съм на Диего, оставил е нещо за мен.
Какво? - Диего е оставил един зелен пейджър.
Момент. - Добре. Благодаря.
Не, пейджъра, ето го там.
Ако обичаш...
Защо прескочи бара?
Нищо не съм направил. - Казвай!
Само говорех с човека.
Спрете! Успокойте се всички.
Какво става, Димитри, кой е тоя? - А ти кой си бе?
Спокойно, момчета.
Успокойте се всички. Дайте пищовите.
С тях само гърмим на сватбата.
Извинявай, душко, сега ще оправя нещата.
Всичко е наред.
Те са ми приятели.
Елате и двамата.
Музиката да свири.
Натрисате се на сватбата на дъщеря ми и вадите оръжие, така ли?
Дойдох да те поздравя. - Познаваш ли го тоя кретен?
Ако щеш вярвай, двамата предлагате доста сходни услуги.
Моите уважения, но силно се съмнявам.
Само да съм те видял пак!
Тръгвай!
Добре де, добре.
Остави го. Седни да пийнем по едно.
Зает съм. - Ясно.
Професионалист.
Единак.
Прощавай.
И честито на дъщеря ти.
Драга моя.
Сладурано.
Ела тук.
Приятели.
Видя ли?
Не избягах.
Още чакам адреса.
Имаме време.
И аз искам да се свърши.
Стани.
Затваряй си устата, като дъвчеш.
Добре.
Как се захванахте с това?
За работата ви питам.
И какво правим?
Решавате проблеми.
Примерно ако някой забърка каша,
вие оправяте нещата, нали?
Нещо такова.
Благодаря ви.
Жалко, че не сте партньори.
Това ваше занимание сигурно е много самотно.
Отивам да пикая.
Или Лагрейндж има къртица при Димитри, или Диего играе и в двата отбора.
Още ли подозираш заговор? - Майка му била умряла, да бе!
Явно топят малкия, но защо? И как Лагрейндж е докопал дрогата?
Какво значение има?
Не си ли любопитен? - Все тая.
Не те ли гризе?
Би било ценна информация.
Трябва да решим как да действаме. Нещо ни убягва.
Тогава единият от нас да занесе стоката и може да ни просветне.
Ако получим адреса. - Получим ли го, отива единият от нас.
Не.
Той трябва да отиде.
Не, може да избяга или да се раздрънка. Кой знае какви ще ги надроби!
Той трябва да е.
Не те разбирам.
Нещата се нареждат и сами.
Като гръмнат малкия?
Понеже ти се дърпаш? - Нямам склонност към излишен героизъм.
Или те е шубе.
Ако младежът не се прибере, ще го търсят и така ще го открият.
Разбирам, но нужно ли е да умира?
Да речем, че грешиш. Момчето предава дрогата и оцелява.
Тогава? - Ще му мислим.
Знаеш ли защо при разстрел стрелците са много?
Да.
Затова... - Не те моля и не ми трябва помощ.
Само предлагам. - За да може после да ме оплюеш ли?
Пред кого?
Просто казвам, че разбирам...
Знам какво е чувството в такива ситуации.
Може би така ще е...
по-лесно да...
Сещаш се.
Знаеш ли къде е?
Звънна ли?
Слава богу!
Вече мислех, че сме пътници.
Боже, благодаря ти.
Благодаря.
Сега какво?
Влизаш.
Без вас ли?
Поел си работата, довърши я сам.
Прави сте.
Ще ме чакате ли?
Добре.
Ще се върна.
Нещата се нареждат и сами.
Майната му.
Да не са... - Албанците.
Мамка им!
Бързо!
Не сте вълци единаци, а дупе и гащи!
Три, две...
Избиха ли ги?
Боже, не е истина!
Какво стана?
Докато вървях към склада, взе да ме хваща шубето,
обаче нали покрай вас набрах кураж...
Стига, спри, няма значение.
Да му се не види. И сега какво?
Довърши работата.
Какво?
Предай дрогата, затова дойде.
Просто да я оставя някъде ли?
Какво целиш?
Този тук явно беше началник на другите.
Оставям му единия пакет.
Опитвал се е да избяга.
За по-реалистично.
Хайде, преди да се е съмнало.
Ще ме метнете ли до нас? - Хвани метрото.
Моля ви. - Всички сме с метрото.
Имаш кръв по пуловера.
Тъпак.
Хич не ми пука.
Какво ще кажем на татко? - Че нищо не е станало.
В противен случай
ще хвърляме чоп кой да гръмне теб и кой - баща ти.
Приятно ми беше. - Не се познаваме.
Вярно.
Татко, тези искат да говорят с теб.
Синатра играе в "Манджурският кандидат".
Прочут е с това, че не повтаря сцена.
Режисьорът казва: "Идеално, хайде още веднъж".
А Франк му заявява:
"Щом е идеално, преснимай си го сам".
Чисто ли да е кафето?
Става. - Да.
Не напирай де, дръпни се малко.
Казвайте сега, за какво става дума?
Да закусим някъде? - Знам едно местенце.
В Брайтън Бийч, където беше... - Точно там.
Страховито театро разигра вътре.
Хареса ли ти номерът с клещите? - Може да го открадна.
Обичаш ли блини? - Много.
Ето, благодаря.
Тракер. - В дрогата.
Трябваше да се сетя.
Дали изобщо Лагрейндж е откраднал стоката?
Не ти ли е любопитно? - Все едно, стига малкият да си трае.
Нали осъзнаваш, че единият от нас най-вероятно...
Да, но няма да го мисля отсега. - Стига да не е безсмъртен.
Късметлия излезе.
Каква нощ само!
Да.
Хайде тогава.
Тя как те накара да работиш с мен?
Явно е била убедителна. - Каза, че нямам избор.
Ясно.
"Истинският мъж държи на думата си."
Кой ти се обади?
Какво?
Кой ти звънна в колата? - А на теб?
Твоят човек е бил. - Моят човек?
Който е дал номера ти на Пам.
Тя го е потърсила. - Но защо повикаха и мен?
А на теб кой...
Прокурорката има номера ти от...
Стига бе! - Да.
Посредникът е същият?
Същият е.
Но защо е взел такива мерки?
Явно... - Знаел е за дрогата.
Мулето умира, затова звъни на нас.
Но и двамата не вдигаме. - И праща друг.
В Китайския квартал. - Вижда, че малкият е жив.
Обаче отиваме при Димитри. - Той би ни убил.
Но е знаел предварително. - Не и бодигардът.
Албанците чакат. - Пейджърът задейства тракера.
Било е капан. - Уж Лагрейндж ще пласира стоката.
Албанците му обявяват война. - Полицията ги прибира.
А прокурорката не цепи басма на бандитите.
Колко удобно! - Затова са сложили камери.
За да е осведомен. - Но засадата се превърна в престрелка.
Трябвало е да го отнесем ние, но пратихме момчето.
Искал е да ни очисти.
Няма да допусне да се измъкнем.
Хората му не разчитат на случайността.
Така и не разбрах как се казваш.
Ако оцелеем...
Става.
Готов ли си?
Да.
Ужас.
субтитри от YavkA.net @ 2024
Превод на субтитрите Боряна Богданова