ДЖОРДЖ РАФТ АН ШЕРИДАН
АЙДА ЛУПИНО ХЪМФРИ БОГАРТ
ТЕ ШОФИРАТ ПРЕЗ НОЩТА (1940)
участват още ГЕЙЛ ПЕЙДЖ
АЛЪН ХЕЙЛ РОСКОУ КАРНС
ДЖОН ЛАЙТЪЛ ДЖОРДЖ ТОБАЯС
сценарий ДЖЕРИ УОЛД, РИЧАРД МАКОЛИ
оператор АРТЪР ЕДЕСЪН
музика АДОЛФ ДОЙЧ
режисьор РАУЛ УОЛШ
Как е, Джо? - Добре. Пълни!
Какво караш? - Ябълки.
Как е брат ти Пол? - Спи.
Всеки път, когато се отбиваш, той спи, а ти караш.
Той кара колкото и аз. Ти си гледай бензиностанцията.
Просто се чудех.
Най-после нещо като баня. - Забелязах.
315 л бензин, 3,5 л масло. - Ще се оправим на връщане, Пийт.
5,5 л в резервната туба. Какво каза? - Ще платя, когато пласирам товара.
Защо не каза по-рано? - Нямаше да ми дадеш бензин.
Що ли не го изтегля обратно? Не продавам на доверие.
Няма да те вържа. Честен съм. - Всички сте честни, но без пари.
Компанията ще ти вземе камиона и аз никога няма да си получа сухото.
Първо трябва да ме хванат. - Няма да е трудно.
Подписвай – 12 долара и 90 цента. - Не оставяй резервоара да прелее.
На вересия. Хубава работа! - Ще си получиш парите на връщане.
И за цигарите не си платил. - Пиши ги в сметката.
Къде сме? - Близо до Лансдейл.
Трябваше да ме събудиш. - Ще пием по едно кафе при Барни.
После може да караш до Лос Анджелис.
Да го охлабим за ден-два в моята къща? Скапан съм.
Бих лежал седмица, без да стана дори за да ям.
Аз също. Така няма да стигнем до никъде.
Трябва да мисля и за Пърл. От две седмици ме няма.
Все едно, че е омъжена за пътешественик.
Внимавай, Джо!
Мръсник! Трябваше да го джаснеш! - И какво щяхме да спечелим?
Какво ще правим сега? - Ти ще пазиш стоката.
Аз ще помоля по телефона Уилямс да ни върне от сухото, дето ни дължи.
Благодаря.
Здравей, Хари. - Здравей, Джо. Къде ти е камионът?
Спуках гума. - Мога ли да помогна?
Ще се обадя на Уилямс да изпрати част от парите, които ми дължи.
Аз вече не работя за този мошеник. Докара ме до просешка тояга.
Ако не ми плати, ябълките му няма да пристигнат на време.
Трудно ще ти плати. - Хайде, да тръгваме.
Пари не се правят с пиене на кафе. Късмет, приятел.
И на теб. Хари, пиши на жена си. Тревожи се.
Ще й пиша.
Здрасти, Джо. - Здравей, Джейк.
Дай телефонния указател на Фриско. - Гледай да върнеш всички страници.
Двете мадами бяха страшно надарени. Увиснаха ми на врата да ме молят.
Казах им, че имам работа и ги избутах настрани.
Мъж като мен може да има стотици мадами.
Махам се, Шорти. Много е сложно за мен.
Взе да не ме бива вече. Дай малко дребни, Барни.
Джо, къде се губиш? Взе ли добри товари?
Понякога. Ти как я караш, Айриш? - Получавам си чека всяка събота.
Но те разкарват насам-натам. Не е работа за мен.
Хей, Ред, бифтекът е жилав. - Вече не можеш да го върнеш.
Довечера пак съм тук. - Добре, че ме предупреди.
Ще ми подадеш ли телефона?
В касата ли го пазиш? - Не се обаждай в Ню Йорк.
Още една чаша.
Май харесваш нашето кафе. - Смърди.
А пиеш седма чаша. - Харесвам ви захарта.
Зарежете с брат си тези мошеници. Елате да работите за Ед Карлсън.
Дайте ми междуградска линия. Спокойно, ще бъде за тяхна сметка.
Само за един бих работил, преди да стигна до Ед Карлсън. За себе си.
Ти работиш за компанията.
Щом си платиш камиона, ще трябва да купиш друг.
Ало? Искам да говоря с Майк Уилямс. 7-2961, Сан Франциско.
За тяхна сметка. Обажда се Джо Фабрини.
Един ден ще кажете, че аз съм човекът, за когото си струва да се работи.
Предпочитам да си взимам заплатата, а друг да бере ядовете.
Това е най-лесното. Дай едно кафе. - Нещо друго?
Има ли друго, което да не е отровно? - Не знам, не ям тук.
Защо не ми вземеш поръчката, Ред? - Защо не почакаш?
Хубава придобивка, Барни. - Бива я.
Не е лошо да я поопознае човек. - Всичко й е на място.
И си е мое. На никого не дължа вноски.
Ще съм щастлив да го финансирам. - Не можеш да платиш и за фаровете.
Какво? Не приема за негова сметка? Един момент.
Хей, Айриш! Дай ми назаем, да платя за разговора.
Продължавай да караш за ония. На заплата си е най-сигурно.
Добре, ще платя тук. Номерът е 2212.
Нещо друго? - Да, но не е включено в менюто.
Ще се примириш с хамбургер. - Но да е с лук.
Ало, Майк Уилямс? Защо ми отказваш разговора?
Никога не приемам за моя сметка. Къде си?
Заведението на Барни, северно от Лансдейл.
Спукана гума? Ябълките трябва да бъдат на пазара тази вечер.
Ще ги закарам, но ми изпрати парите, които ми дължиш,
за да купя нова гума. Чакам записа.
Нямам много налични в момента, но ще видя какво мога да направя.
За какво се мислят тия двамата Фабрини?
Дал съм й достатъчно работа. Няма да им изпратя пари.
Но ябълките няма да пристигнат. - Ще пристигнат, ако ги закара друг.
Кой е близо до Лансдейл? - Ханк Доусън. Не му дължим пари.
Обади му се да вземе товара на Фабрини.
Те са опасни. Могат да ти направят пътека на косата с гаечен ключ.
Само си мислят, че са яки. Фарнсуърт още ли е тук? Искам да го видя.
Всичко, което правя, е напълно в рамките на закона.
Значи ни трябват много нови закони.
Фарнсуърт, шефа те вика. - Извинете ме, господа.
Довиждане, хищник. Какво му става на този?
Братята Фабрини дължат ли пари за камиона?
Не са платили три вноски плюс лихвата.
Искаш ли да ги хванеш и да си върнеш камиона обратно?
Разбира се. - Имаш тази възможност.
Спукали са гума. Вземи влекач и изтегли камиона им.
Благодаря. Ще ти върна услугата. - Като не ми даваш пари на заем.
И трябваше да се ожени за мадамата...
Какво правиш тук? - Отидох на автостоп до Лансдейл
и намерих гума втора ръка. Обещах да платя.
А стоката? - Едно хлапе я пази.
Разбра ли се с Уилямс? - Чакам парите.
Едно кафе. Защо работим с тези гангстери?
Няма да изкараме и за свестни ковчези.
Стига си мърморил. Трябва да подкарваме.
До тук с рентгеновия преглед!
Ти само подсилваш желанието ми да бъда с жена си.
За първи път чувам такова нещо. - Аз пък нямам жена.
Не е трудно да се познае.
Ако някой е длъжник, да изчезва. Идва Фарнсуърт.
Къде е Фабрини? - На Южния полюс.
На риба с президента. - Играе ляв краен за "Нотр Дам".
Нямам нищо против него, но нека си изплати камиона.
Защо? - Тая трошка?
Аз също трябва да живея!
Защо? - Защото така казва законът.
Няма да споря с вас. Госпожице, видяхте ли Джо Фабрини?
Знам, че е бил тук. - Замина преди повече от час.
Тогава чия е оная гума отвън? - Моя е. Трябва ли ти?
Моля ви, не се засягайте... - Престани да се навърташ наоколо!
Изхвърлете го, момчета! - Предупреждавам ви!
Благодаря. Някой път ще ти върна услугата.
Не обичам лихварите. Веднъж ми взеха едно палто.
Колкото ти дължим за манджата? - 36.
Ето. Задръж рестото. - Благодаря.
Всичко е наред. Отиде си.
Благодаря, приятели. - Довиждане, Джо.
Къде е гумата? - Ей там.
Ако имаме късмет, някой може да ни закара. Кой е този?
Здравей, Доусън. - Как си, Джо?
Ще ни закараш ли? Имахме една неприятност.
Уилямс ми каза. Изпрати ме да взема товара ви.
Тая мръсна зурла! След толкова шофиране да не вземем и цент!
Изпуснете ли пазара, ще отговаряте за целия товар.
Нека опита да си вземе парите. - Млъкни!
Ще си ги удържи от сухото, което ни дължи.
А ти защо се набутваш в тая работа? - Нямам изход, Джо. Имам семейство.
Ако не слушам Уилямс, няма да получа товар.
Ще му избия зъбите на тоя мошеник! - Нищо няма да спечелиш от това.
Ще ни помогнеш ли? - Разбира се.
Готов ли си? - Да.
Това е.
Колата ни е на две мили. - От там къде отиваме?
Във Фриско при Уилямс.
Когато стигна вкъщи при жена си, няма да имам сили да запаля лампата.
Уилямс сигурно е в канцеларията.
А ако не ни приеме? - Ти как мислиш?
Здравей, Джо. Здравей, Пол. Как я карате с тая скапана каруца?
Още няма товари. Навъртайте се насам. - От три дни правим това.
Искаме да видим Уилямс. - Чухте, че няма товари.
И без това не ни плащат за тях.
Здравейте, момчета. Как се върнахте?
Има ли значение? Бихме те треснали с манивелата,
задето насъска Фарнсуърт подир нас. - Да не си загубихте камиона?
Всеки момент чакам бира.
Карате я на юг и връщате амбалажа. Около три курса на седмица.
Идеално, ако ни се плати. - Стига си ни разигравал.
Остави ни насред път и ни взе товара.
Няма да плащам всеки път, щом спукате гума.
И аз съм зле с парите. - А това какво е?
Я стига! Къде са ти обноските?
Дължиш ни 300 долара. Веднага ги дай!
Добре, ще ви напиша чек. - Да си лепим гумите с него ли?
Взимаме си парите в брой. Пол, напиши му разписка.
Присвояването на пари се наказва.
Ако беше така, ти отдавна да си в кафеза.
Знаех, че ще се разберем. - Ще съжалявате.
Омръзна ни да се трепем, а ти да обираш всичкото сухо.
Какво си въобразявате, мърлячи? Повече няма да получите товар.
Значи нямаме какво да губим.
Ето ти разписката.
Точно пред нас има лош завой. Кално е, внимавай.
Заспивай, аз карам.
Събуди ме, ако започнем да падаме от някоя скала.
Спирай! - Ако качваме всеки, когото виждаме,
няма да пристигнем до другата седмица.
Мадама е. Защо да стои на дъжда?
Да беше я взела някоя тузарска лимузина.
Хайде, качвай се.
Благодаря. Вече се чудех дали някой ще ме вземе.
Успокои ли се?
Ти работеше при Барни. Какво се е случило?
Барни пусна дузина ръце, а аз не харесах нито една.
Барни си го бива. - Защото не си край него.
Опипва като октопод. - Докъде си?
А вие къде отивате? - В Лос Анджелис.
Все едно къде ще бъда без работа.
Чакай да те завия.
Как се казваш, Червенокоске? - Каси Хартли.
Ако нямаш познати там, какво смяташ да правиш?
Ще наема стая, ще търся работа. - Работа не се намира лесно.
Колко пари имаш? - Достатъчно, за да се оправя.
Трябва да изпиеш нещо топло. Спри при Мандъл, Пол.
Движим се доста добре. - Исках да прекарам поне час с Пърл.
Ще прекараш половин час.
Прояснява се. Ще се оправим. - Не спирайте заради мен.
Все някъде трябва да спрем.
Пърл не може да приготви бифтек като Били Мандъл.
Не ме интересуват бифтеците.
Айриш, не изоставаш ли от разписанието?
До сега спечелих 48 безплатни игри. Остават още три и мога да си тръгвам.
Ще натискам педала до край, за да наваксам разписанието.
Какво ще поръчате? - Полуизпечен бифтек,
но да не е твърд като миналия път. - Ще бъде страхотно крехък.
За вас същото ли? - За мен само едно кафе.
Донесете й бифтек. - Охранваш я, а?
Още нещо? - Охлади си въображението.
Макнамара, къде отиваш? - Какво те интересува?
Не ме ли познаваш? - Здравей, Джо.
Сядай, Хари.
Какво правите тук, момчета? - Пием кафе.
Аз изпих пет, но още ми се спи.
Хайде, да тръгваме. - Да, прав си.
Отдавна не съм виждал жена си. След този курс ще карам към вкъщи.
Децата ще питат: "Кой е този чичко?"
Трябвало е да пишеш, Хари. Знам Пърл колко се тревожи.
Утре вечер съм си вкъщи, нека ги изненадам.
Разбрах, че работата ти върви добре. - Платих си камиона, нищо не дължа.
Тръгваме. Утре вечер съм си в хубавото бяло креватче.
Със здраве, момчета! - Довиждане, Хари.
Човек трябва да е без мозък, за да е шофьор на камион.
Не е задължително, но помага.
Последна игра и хващам пътя. Тия автомати ме омотаха.
Три пъти едва не ми костваха работата.
Айриш, нали помниш Каси? - Разбира се. Напусна ли Барни?
Постоянно искаше да ми връзва престилката.
В това няма нищо лошо. - Ако не носиш престилка.
58 безплатни игри! Няма да мога да се измъкна от тук!
Защо мига? - За да минем.
Ако отпред е чисто, ще ми даде знак.
Май е чисто. Хей, Пол! - Какво има?
Това не е ли камионът на Макнамара? - Какво ми влиза в работата?
Прилича на неговия. Да, той е.
Но защо кара така?
Може да е заспал. - Надуй клаксона.
Може да се стресне и да се обърне.
Трябва да минем пред него. - Внимавай да не се вреже в нас.
Ще ударя по капака, за да го събудя.
Ще опитам да скоча вътре!
Внимавай!
Дай пожарогасителя!
Колко души са вътре? - Бяха двама.
О, Пол!
Влез да изпиеш едно кафе, Джо.
Това е Каси Хартли. Пърл, съпругата на Пол.
Приятно ми е. Хайде, Джо, влез да се стоплиш.
Трябва да стигна на време до пазара.
Какво му е на Пол? - Ще се оправи, като се наспи.
Ще му телеграфирам кога ще дойда да го взема.
Довиждане.
Ако занемарите камиона като себе си, той ще се разпадне до две седмици.
По-яки сме от който и да е камион. - И Хари Макнамара е мислил така.
Забрави, моля те. Бил е толкова изморен, че го е взел за сън.
Колко пари имаш?
Един долар и 12 цента. - Така си и мислех.
Не стигат да наемеш стая. - Ще се оправя.
Как? Щом оставя товара, ще ти взема стая.
Няма нужда. Много мило, че ме докара.
Ако те оставя, ще се притеснявам за теб.
Май ще е глупаво да не кажа "да". Или въобще съм тъпа.
Може да решиш това по-късно.
Не приемам наематели в 4:30 ч. сутринта.
Изисканите точно тогава пристигат. - Не съм виждала такива.
Е, имаш легло за една седмица.
Ще си намеря някаква работа и ще ти върна парите.
Всичко съм приготвил за полицията, ако не успееш.
Защо плачеш? - Не знам. Просто плача.
Ако имаше на главата си товар за превоз, щеше да спреш.
Вие, жените, нещо не сте в ред.
Пърл прави същото. - Какво?
Ту й няма нищо, ту реве, без да знае защо.
Проблемът е, че иска дете, а Пол казва, че не могат да си позволят.
Аз не плача за такова нещо. - Ти ми действаш.
Вземал съм много момичета по пътя, но никоя не е била като теб.
Ела насам.
Ела де, не хапя.
Не от това се страхувам.
Винаги съм харесвал червенокоси. - Червеното значи "стоп".
Аз съм далтонист.
Мисля да си разопаковам нещата.
Джо, не е ли по-добре да яхнеш коня си?
Защо да бързам, имаме да си говорим. - Може да говорим друг път.
Моментът е идеален – не съм напрегнат, мислите ми са ясни.
И от тук мога да ги прочета.
Червенокоске, харесвам те.
Харесвам начина, по който изпълваш дрехите.
Харесвам всичко в теб. Доволна ли си, че избяга при мен?
Да, ти си добро момче.
Но добрите момчета си тръгват, когато дамите ги помолят.
Не съм чак толкова добър. - Господине, вие ме тревожите.
Каси!
Страшно си хубава! - Джо, и двамата имаме нужда от сън.
Бъди така добър да си тръгнеш.
Джо?
Джо...
Извинявай, че те събудих. Исках да затворя заради шума.
Всичко е наред.
И без това трябва да тръгвам. - Добре си поспа.
От седмица за първи път съм в легло.
Ти къде спа? - На стола.
Извинявай, не исках да те изгоня от леглото ти.
Заспа като труп. Намери си нормална работа.
Защо не зарежеш камионите? - Сам съм си господар.
С два-три големи камиона човек може да натрупа състояние.
Наистина ли го вярваш? - Разбира се, че вярвам.
Ако не вярвах, щях да копая канавки.
След снощи копаенето ми се вижда чудесна работа.
В него няма бъдеще.
Да бях се избръснал, но нямам време. Трябва да продам товара.
Кога ще се върнеш? - След ден-два.
До тогава ще имам работа. - Междувременно трябва и да ядеш.
Ето за шунка и за яйца. Ще стигнат, докато се върна.
Може повече да не се видим. - Не се тревожи, ще се видим.
Джо...
Не заспивай, докато караш. - След това поощрение, няма.
И не го упражнявай с друг. Пази го само за мен.
Здравей, Шишко. - Здравей, Джо.
Какво караш? - Дини.
Кой ти даде товара? - Сам си го доставям.
Купувам го от едни сладурчета.
Щом пазара отвори, се очиствам от тях. В града няма и една диня.
И това е начин. Късмет, приятел. - Благодаря, и на теб.
Какво правиш с това продънено корито? - Паркирам. Защо?
Паркирай ей там, дойдох първи. - Не забелязах такова нещо.
Цапни го по брадичката! Стреляй му копчето! Давай!
Какво става? - Истински бой. Гледай!
Давай!
Ед, спри да крещиш. Вече не си шофьор.
Вълнувам се!
Когато се оженихме, ми обеща да се държиш като джентълмен.
Отвратително е шеф на голяма компания да вдига повече шум от шофьорите си!
Единият прилича на Джо Фабрини. Джо е!
Помниш го, нали? - Да.
И Джо не би трябвало да се бие така на улицата.
Другото око ще ти е нужно, за да виждаш пътя. Пък и това не носи пари.
Внимавай, Джо!
Джо Фабрини! Шампионе!
Ела тук да видим какво ще направиш с истински мъж.
И аз можех да удрям така и да поемам такива удари.
Идва ли? - Да, той няма грешка.
Лана, какво правиш с парите? Тази седмица са 200 долара.
Искаш да ти се отчитам до цент ли?
О, не. За да изглеждаш шик, трябва да изхарчиш милион.
Ед, моля те, не е време да се настройваш любовно.
Когато става дума за теб, не гледам часовника.
А трябва. И облечи сакото, имаш посетител.
Опитай се поне да изглеждаш като шеф.
Ти ще ме направиш джентълмен. - Съмнявам се.
Какво е това? Да? Няма ли да престанат с тези изобретения?
Джо Фабрини иска да ви види. - Какво? Да влиза веднага.
Здравей, Джо. Да не се мислиш за шампион по бокс?
Какво е това?
Лана мисли, че така изглеждам по-изискан.
За какво се бихте? - За нищо. Здравейте, г-жо Карлсън.
Къде се губиш толкова време?
Бях доста зает. - Мишките май са минали оттук.
Не са мишки, плъх е. - Много смешно, скъпа!
Такава е Лана – винаги с пръст на спусъка.
Е, да започваме борбата за свобода. - Знаеш, че не вкусвам.
Това е добре. Тогава ще се боря и за двама ни.
Черният ти дроб сигурно е като ударен от бомба.
Аз пък казвам: "Живей и не мисли за черния дроб!
Черен дроб, стой далеч от вратата ми!"
Приятно е да мислиш за нещо по-леко, когато от седем години
си женен за умна жена. Джо, паркирай там.
Благодаря.
Откажи се от опитите да спечелиш тази дивашка игра и работи за мен.
Но ти я спечели, нали? - Е, да.
Ако работиш за мен, осигурени са ти осем часа труд, заплата и почивка.
Знаеш ли какво смятам да правя? С Пол сами ще си купуваме товарите.
Печалбата ще е за нас, а не за дузина посредници.
Купих пет нови камиона. Елате с Пол при мен.
Благодаря, Ед, но предпочитам сам да съм си шеф.
Този път Ед говори разумно.
Не мислете, че не оценявам предложението на Ед, г-жо Карлсън,
но нека опитам самостоятелно.
С малко късмет може пък аз да взема Ед при мен.
Да, уважавам идеята ти.
Знаеш ли откъде да купиш товари? - Все още не съм се занимавал с това.
Един познат знае всички хватки.
И като твой бъдещ работник, искам да те спечеля отсега.
И ти бъди любезна с него. - Винаги съм любезна с приятелите ти.
Чу ли я? Ей сега се връщам.
Къде беше миналия четвъртък? - На път.
Лъжеш! Видели са те в града. - Е, добре, бях тук.
Стърчах пред онзи ресторант като на пост.
Никога ли не си спазваш срещите? - Не аз, а ти определи среща.
Казах ти, че няма да дойда, и ти го повтарям.
Какво не ми е в ред? - Нищо, освен това, че имаш мъж,
и случайно той ми е добър приятел. Разбра ли?
Ти сигурно слушаш разни хора с ограничени разбирания.
Какво ще кажат те за това?
Искаш да знаеш какво ще ти се случи ли?
Някой ден Ед ще те хване и ще ти отпори ушите.
Чудя се какво намирам у теб. Ти си груб, невежа,
панталоните ти никога не са изгладени
и въпреки това не мога да ти кажа "не".
Не се тревожи, аз не искам нищо от теб.
Вземете две каси бърбън.
Джо! - Да.
Оскар Дрейк иска да се отърве от бракувани лимони.
На север има грипна епидемия, търсят лимони под дърво и камък.
Но неговите са изостанали. След ден-два няма да може да ги продаде.
Имаш ли пари? - Достатъчно за един товар.
Благодаря, Ед, няма да го забравя. - Знам.
Довиждане, г-жо Карлсън. - Беше ми приятно, Джо.
И следи бялата осова линия. - Ще внимавам и на всички завои.
Страхотен човек! Може да бъде победител в тази дивашка подла игра.
Жените си падаха по него. - Не разбирам защо.
Имам предвид келнерки и разни други от този тип,
а не изискано момиче като теб.
Моля те, Ед! А ако влезе някой?
Тогава ще трябва отново да се оженим.
Да, благодаря.
Какво има? - Телеграма от Джо.
Ще дойде да те вземе след около половин час.
Пол, остани. Не си спал цяла нощ. - И как бих могъл?
Щом затворех очи, виждах двама как горят.
Когато съм сама, тръпна
да не би някой да почука на вратата и да каже, че съм станала вдовица.
Моля те, остани и поспи малко. - Не мога.
Достатъчно подло беше да зарежа Джо сам нощес.
Готова съм да те задържа насила. Понякога говоря сама на себе си.
Пол, може би ако имам дете, няма да бъда толкова самотна.
Пак старата песен. Знаеш, че не можем да си го позволим.
Същата стара песен и от теб. Вечно ли ще бъда млада?
Съученичките ми вече имат по две-три деца.
Били са достатъчно умни да си намерят мъже с истинска работа.
Пол, не те обвинявам. Оплаквам се и за двама ни.
Имаме право на по-добър живот. Дори парите да са по-малко,
да ги взимаш всяка седмица и всяка нощ да бъдеш вкъщи.
Опитай да кажеш това на Джо. - За мен ли си женен или за Джо?
Не мога да го оставя насред път, щом вижда шанс в тази работа.
Ето го и него. Трябва да е прегорил гумите на камиона.
Е, ще се видим след ден-два. - Пол, бъди внимателен.
Не се тревожи, скъпа, всичко ще бъде наред.
Ще имаме толкова деца, че няма да можем да им измислим имена.
Здравей, Фабрини. - Здравей.
Камионът ти да е някъде тук? - Да, под умивалника в кухнята.
Не се прави на остроумен. Аз съм в правата си.
Или плащате и трите последни вноски, или ние взимаме камиона.
Ти и още кой? - Аз. Не ставай груб, приятел.
Къде е камионът? - Не знам.
Брат му сигурно ще го докара. - Вече не шофирам с него.
Може да не се покаже няколко седмици. - Добре, ще чакаме.
Ако ожаднеете, влезте вътре.
Ще изтичам да предупредя Джо.
Недей. Ще намериш редовна работа и ще си бъдеш нощем вкъщи.
И двамата го искаме. - Да, че го искам, искам го,
но не мога да постъпя нечестно с Джо. Трябва да спася камиона, ако мога.
Не спирай. Фарнсуърт дойде вкъщи с полицай.
Този път не можа да ни хване. - Ще ни хване следващия път.
Какво караме? - Лимони.
За кого? - За себе си.
Какво искаш да кажеш? - Купих ги с парите от Уилямс.
Всичките ли? - Оставих два долара за из път.
80 цента касата. - Луд ли си?
Когато ги продадем, ще имаме двойно повече от парите, с които започнахме.
Не може ли и аз да имам думата? Да не съм чирак?
Половината пари са мои и на Пърл. Не ми ли се полага поне да ме попиташ?
За да питаш някого за нещо, той трябва да е наблизо.
Извинявай. Не трябваше да те оставям сам, Джо.
Всичко е наред. Аз самият почти се бях отказал.
Не видя ли някоя от старите си приятелки в Лос Анджелис?
Не, нямах време.
Джо Фабрини да няма време поне за една мадама?
Чу ме.
Тази работа ще ни довърши.
Здравейте. Какво карате? - Лимони. Искаш ли да ги видиш?
Не ми трябват, но може да ги погледна.
Ела да ги видиш.
Как е пазарът? - Не е зле. Разтоварете тук.
Чух, че си се оженил. - Нещо такова.
Хубава стока, нали? - Това не е лимон, а лимонада.
Достатъчно дълго пренасяме плодове, за да преценим дали са добри.
Мразя лимони. - Взимаш ли ги?
Зависи колко искате за тях. - Да чуем твоята цена.
Тъй като дойдохте първо при мен, ще ви дам по 3.50 долара за каса.
Не, нямаме сделка. Помогни ми, Пол.
Чакайте, момчета. Кажете вашата цена.
Караме ги отдалеч и платихме доста за тях.
Смятаме, че струват 5 долара касата. - Бъркате ме с Дядо Коледа.
Имахме най-добри намерения.
Хайде, Пол, ще ги закараме при Райли. От него може да вземем по 6 долара.
Ще ви дам по 4 долара за каса, но искам да пуснете и нещо гратис.
Купих 145 каси и това продаваме.
Обирник!
145 каси по 4 долара прави 580 долара. И толкова!
Не знам, Джордж...
Е, добре, става.
Юниън, Харви, разтоварете стоката.
Сега ще ви дам парите. - Добре, Джордж.
Дръж, винаги си обичал ябълки.
Дано никога да нямаме други такива моменти.
Спечелихме 500 долара. Добре е да има още много такива моменти.
А сега какво? - Ще купим още товари.
Ще купим нов камион. А после и още камиони.
Май ще е по-добре първо да изплатим този.
Утре ще изпратим на Фарнсуърт малко пари.
Ето, преброени са. 580 долара. - Благодаря.
Ако имате и други добри товари, не забравяйте, че ви дадох добра цена.
Ще дойдем направо при теб.
Искам да се обадя по телефона. Развали ми ги, Лио.
На кого се обаждаш? - На Каси.
Коя е тя? - Момичето, което взехме на пътя.
Искам да видя как се справя.
Мислех, че между вас не е станало нищо.
Нищо и не стана. Но не казвам, че нищо няма да стане.
Дайте ми междуградска.
Ало? Джо? Да не се е случило нещо с теб?
Във всеки случай, нищо лошо.
Когато чух, че ме търсят от Сан Франциско
знаех, че е свързано с теб. - Как разбра?
Интуиция. Всичко наред ли е?
Да. Изкарахме повече пари откогато и да е било.
Чудиш ли се, че се обаждам?
Радвам се. Тревожих се за теб.
Каси, вярваш ли в любовта от пръв поглед?
Спестява време. Кога се връщаш?
Веднага, щом намерим друг товар.
Карай внимателно. Искам да те видя цял.
Трите минути изтекоха. Пуснете 50 цента за още една.
Не харчи повече. Когато се върнеш, ще говорим за всичко.
Ало?
Дай ми чаша кафе, Лио.
И ние с Пърл водехме щури разговори, преди да се оженим.
Някой да е споменал за женене? - Минал съм по този път.
Всичко зависи от това колко умна е мадамата.
Спирачките ти са изпуснали.
Нашият камион!
Хей, слизайте веднага от колата!
Всичко е законно. - Ще забием френски ключ в главата ти.
Ако ме докоснете, ще извикам полиция! - Ако те докосна, ще викаш линейка!
Колко ти дължим? - 300 долара, плюс 50 лихва.
Сигурен ли си? Имаш ли документ?
Пиши: "Напълно изплатено". Получаваш ги в брой.
Едно, две, три, 20, 40, 60. Ето. Дай ми 10.
Разбирате, не е лично против вас. - И ние те обичаме. Омитай се!
Не бива да се държите гадно. - Не бива, но така ни е по-весело.
Да изхвърлим ли тази маймуна? - Идеята не е лоша.
Е, миличък, изцяло наш си.
Не вярвах, че ще доживея до този ден. - Ще доживееш и до по-добри дни.
Останаха ни пари за още един товар.
Фабрини, ще ми върнеш ли парите. - Ще ти се издължа докрай.
Какво карате? - Круши. Напълни го с бензин.
Пол, както обикновено, спи. - Какво те засяга?
Не си пъхай носа в чужди работи.
Хайде, пълни! - Добре.
На твое място и аз щях да поспивам от време на време.
Пол! - Да.
Какво има? - Вземи волана за малко. Гроги съм.
Къде сме? Да спрем тук и да поспим час-два.
За първи път излизаме преди тия мошеници, а той иска да спи!
Всеки поспива от време на време. Не искам кой знае какво.
Добре ли сте? - Да, аз съм добре,
но брат ми е в камиона. Осветете пътя.
Давай... Спри!
Пол! - Ще повикам помощ.
Пол!
Джо, как е той? - Поразтрошен е, но ще се оправи.
Къде е? - Там.
Вината е моя. Той искаше да починем, но аз настоях да кара.
Рано или късно щеше да се случи. Благодарна съм, че е жив.
А камионът? - Разбит е. И нито цент застраховка!
А тъкмо бяхме започнали да печелим по-добре.
Сигурно ще купите друг камион и пак ще хукнете по пътищата.
Чакай, Пърл. Трябва да те предупредя.
Пол няма да може да работи известно време.
Но не се тревожи, аз ще се грижа за всичко.
Стараеш се да омекотиш удара. Много ли е зле?
Всичко му е наред, освен дясната ръка.
Нямаше как, трябваше да го направят.
Ще те изненадам, но почти съм доволна, че се е случило.
Какво? - Чу ме.
Той няма да може да кара камион и нощем ще си бъде вкъщи.
Няма да оставам повече сама, да се тревожа.
Може би това си струва една дясна ръка, Джо.
Здравей, мила. - Защо не почука?
Женени сме, не помниш ли? - Мога ли да забравя?
Магазин ли смяташ да отваряш?
Къде й е главата?
Знаеш ли какво се е случило?
Снощи братята Фабрини са катастрофирали.
Джо пострадал ли е? - Малко е поодраскан.
Брат му е загубил ръката си. - И какво ще правят сега?
Джо ще работи за мен. Жалко, че трябваше да стане по този начин.
Защо ще го изпращаш на път? - Къде другаде да го сложа?
Всеки здравеняк може да кара камион. Защо не го сложиш в гаража?
Какво ще прави там? - Не знам. Сигурно има какво.
Все се оплакваш, че си уморен. Ако някой ти помага, няма да заспиваш
веднага след вечеря. - Идеята ти изобщо не е лоша.
Винаги се грижиш за стареца, нали? - А ти никога не го оценяваш.
ДЖО ФАБРИНИ – ръководител движение –
Всичко наред ли е? Тръгвай. - Добре, Джо.
Джо!
Ед готов ли е? - Не знам, г-жо Карлсън, ще проверя.
Недей! Ще го почакам. Имаш ли кибрит?
В тази кола няма ли запалка?
Не работи.
Ед каза ли, че празнуваме годишнина? - Да, но не мога да дойда.
Ед разчиташе на теб! Нали, Ед? - Какво е и колко струва?
Джо не може да дойде утре вечер. - Искам да видиш новата ни къща.
Подарих я на Лана, защото я хареса. - Планирах нещо с Пол утре вечер.
Аз съм ти шеф и това е заповед.
Пол не ти плаща заплатата.
Добре, ще дойда, но замалко. - Явно Ед е по-убедителен от мен.
Страхотна е! Не взима уста на заем.
Отваря ми се работа. Лека нощ, г-жо Карлсън. До утре, Ед.
Идваш на време, Айриш. Да не са демонтирали игралните автомати?
Докараха един нов – ако спечелиш, ти приготвя питие
и те слага в леглото, но никой не печели.
Здравей, Айриш. - Здравей, Ед.
Странно, тя не идваше тук преди да постъпиш.
Провери товарителницата и се измий. Отиваме при Пол на вечеря.
Пак ли? Стана хубаво, че той се премести в града.
Пърл приготвя бифтек. - От сутринта не съм ял бифтек.
Гладен съм. Какво ли ще има за десерт?
За теб – задушени топчета от игрален автомат.
Здравей, мила. - Здравей, Джо.
Това ми харесва. - Как пристигна толкова рано?
Една колежка ме докара.
Как си, Айриш? - Гладен.
Пол, днес имаш ли късмет? - Местата за пазачи са заети,
а не виждам друга подходяща работа за еднорък.
Ще се намери и друго. Хей, Пърл, моят бифтек да е недопечен
и в пюрето да няма много масло. - А специална картинка на чинията?
Сядайте всички. - Идвам веднага.
По-рано мечтаех да си седя вкъщи, но прекалено се заседях.
Ще намериш какво да правиш. - Разбира се.
Винаги мога да се науча да плета.
Сервирайте си. - Как е в магазина, Каси?
Чудесно, но цял ден съм на крак.
Моят проблем е подобен – цял ден шофирам.
Искаш ли бира, Айриш? - Мога да пия от две чаши.
Понякога така ожаднявам, че искам да имам три ръце.
Престани! - Айриш го каза без лоши чувства.
Три ръце са по-добре от две, както две ръце са по-добре от една.
По-леко, братле. - Не ми е лесно да съм безпомощен.
Пърл да ме облича и храни,
да се мотая из къщата и да се чудя за какво ли съм годен.
Защо ме спаси? Пърл можеше да получи поне застраховката живот!
Не се вълнувай! - Лесно ти е, не си инвалид,
не ти се налага да живееш от подаяния.
Прекалено се заседя вкъщи. Ще излезем за малко нощен живот.
Може пък да се развесели.
Не съм танцувал отдавна. - И аз.
Това е едно от най-приятните занимания.
А какво ще кажеш да се оженим?
С удоволствие, но ти имаш достатъчно отговорности,
а и Пол все още е без работа. - Да можех да му намеря нещо.
Помоли Ед Карлсън. - Пол не е в състояние да издържи
цял ден работа в гаража.
Но не бива да губим надежда. - Джо, ще ми направиш ли една услуга?
Хайде утре вечер отново да дойдем на танци.
Добре.
О, не мога. Поканен съм на тържество у шефа.
Не мисли, че те пренебрегвам.
Не искам да ходя там. - Не съм казала да не ходиш.
Нека седнем. Ако останем тук, ще се караме.
Извинявай, нещо съм изнервен.
Къде е Айриш? - Обикаля наоколо.
Тръгна на лов. - Май е уловил нещо по-специално.
Приятели, това е... Как ти е името? - Г-ца Сю Картър.
Неговите приятели са и мои приятели.
А ти как се казваш? - Има ли значение? Седни, пийни нещо.
Никога не съм пила. - Но аз пиех.
Айриш умее да печели дамските сърца.
Изглежда много шик. - А това струва скъпичко.
Не искаш ли да се качиш горе? - Не тази вечер.
Ще ти направя кафе. - Няма да мога да заспя.
Тревожиш се за Пол? - Да.
И не можеш да ме целунеш? - Не е толкова зле.
Какво има, не ме ли обичаш вече? - Не, скъпи, но трябва да дишам.
Каси, ти си единственото момиче на този сват, по което съм луд.
Ти си единственият човек, който може да ме накара да повярвам в това.
Хайде, качи се за едно кафе. - Не, без кафе.
Винаги казвам на шофьорите си,
че телеграфен стълб не удря камион, освен при самозащита.
Този, който е телеграфирал това, трябва да е бил много зле.
Ето.
Момент...
Ед, за тази работа имаме прислуга.
Удоволствието е по-малко, ако сам не гръмнеш тапата.
Айриш, това не ти е бира, не се наливай.
И ти не пий толкова много.
Това е единствената ни 8-годишнина. Трябва да я отпразнуваме.
Добър вечер, г-жо Карлсън. - Закъсняваш.
Работата ме задържа. - Трябва да си облечен официално.
Все още не съм от тази класа. - Здравей, Джо.
Чаша шампанско? - Не, благодаря.
Знаеш, че Джо не пие. - И аз не пия,
ако нямам чаша във всяка ръка. - Нямаш лоши навици, нали?
Нито един, с който да не се справя. - Джо, харесва ли ти колибката?
Супер е! - Искаш ли да знаеш нещо?
Лана сама я обзаведе в стил "приземен етаж на намалени цени".
Ще ти я покажа. Ела и ти, Айриш.
Запознай Джо с гостите. - Няма да им запомни имената.
Кълпепър, жаден съм. - Чарлз, донеси на г-н Карлсън вода.
Казах, че съм жаден, а не мръсен.
Ако паднеш, не очаквай да те завлека до леглото.
Ако падна, ще падна на горния етаж.
Хайде, Джо.
Махнахме мрежите, защото пречеха на мухите да излитат навън.
Нямам думи! - Стигнахме.
Тази локва е за плуване. Май ще трябва да се науча да плувам.
Няма спор, колибката ти е хубава. - Някой ден и ти ще имаш същата.
И женичка като Лана в комплект с нея. - Да, би било хубаво.
Имаме и корт за бадмингтон – двама души гонят едно перо с мухобойки
и който оцелее, печели играта.
Джо, искам да видиш и още нещо.
На такова място растителността винаги е объркана.
Авокадо – мъжко и женско.
Как се различават? - Срамежливото е момиче.
А сега – най-върховното!
Когато се измориш от шофиране, слизаш от колата и отваряш вратите.
Нямам думи! - От тук влязохме.
Когато минеш между колоните, пресичаш лъча
и вратите започват да се движат. Вижте как се затварят.
Какво ли още ще изобретят? - Някой си направил слънчев часовник.
За какво му е на слънцето да знае колко е часът?
Лека нощ, Ед. Прекарах си чудесно. - Много рано си тръгваш.
Утре съм на работа в 6:30 ч. Лека нощ на всички.
Лека нощ, Айриш. Утре ще се видим.
Лека нощ. - Беше ми приятно.
Джо, тръгваш ли си? - Казах ти, че ще си тръгна рано.
Ще се поразходя с теб. Имам нужда от чист въздух.
Хладно е. По-добре се прибирай. - Не ми е студено.
Прекарах си приятно, г-жо Карлсън. - Знаеш, че имам малко име.
Стоя на мястото, което ми се полага.
Поставяш и мен на мястото, което ми се полага?
Не съм казал такова нещо. - Но то се подразбира.
Джо, какво има? - Доколкото знам, нищо.
Тогава защо се правиш, че дори не ме забелязваш?
Не можеш да ме заблудиш.
Не заблуждавам нито себе си, нито теб.
Джо, моля те...
Казах ти вече, че работата ми върви добре
и не искам да играя игрички с жената на шефа.
Ед винаги е бил честен с мен. Никога няма да постъпя подло с него.
Колко трогателно! Честен служител, предан приятел.
Точно такъв съм. Лека нощ, г-жо Карлсън.
Г-жа Карлсън! Госпожа!
Сега ще вдигна един малък тост за всички ни.
Само един малък тост.
Който става рано и ляга рано, е здрав, но мъртъв за света.
А сега ще ви водя в клуб "Танго". - Клуб "Танго"!
Я се напъхай в оня чувал от хермелин
и да вървим да ударим една румба. - Тук няма ли достатъчно пиене?
Или да направим спиртоварна в мазето?
Последната дума винаги е нейна. Вече осем години ме развеселява...
Стига, Ед!
Не ти ли се танцува? Но аз никога не оставам без партньор.
Я ела.
Ед, плати сметката. - Няма, пиенето им не струва.
Не можеш да се напиеш от него. - Ти вече си направил главата.
Задръжте рестото. - Благодаря, госпожо.
Някой ще ми помогне ли да го вкарам в колата?
Имаш късмет, че останах трезвен. - Точно така!
Хайде, ела Ед. - Сега не ми се танцува.
Ела, въздухът ще ти се отрази добре. - Не съм сигурен. Какво става?
Срамота е хубав човек като шефа да се изложи така пред хората.
Да.
Изправи се, пияна свиня! - Почакай малко да дремна.
Ще вървиш ли или да те нося? - Само малко да дремна...
ПРОКУРОР
Съжалявам, че трябва да минем през тази формалност, г-жо Карлсън.
Беше много пиян. Казвах му,
че ще се случи нещо ужасно, ако продължава да пие.
Не можех да извлека такъв тежък човек от колата.
И друг път е оставал в гаража, докато изтрезнее.
Не се разстройвайте, г-жо Карлсън. Успокойте се.
Сигурно се е събудил още пиян и е подкарал колата.
Това е ужасно! Толкова му се живееше.
Имаше всичко, за което да живее. - Благодаря, г-жо Карлсън.
Извинете за разпита. Повече няма да ви безпокоя.
Много сте любезен. - Приемете моите съболезнования.
Благодаря.
Смъртта на Карлсън е нещастен случай. Отравяне с въглероден диоксид.
Престани да се въртиш из вкъщи! - Не се въртя, госпожо.
Не желая да ме дебнат непрекъснато! - Дойдох да питам дали искате кафе.
Вече изпих четири чаши, не искам повече!
Чуваш ли? Не искам да ме шпионираш!
Трябваше да си тук в 10:00 ч. - Един от шофьорите се блъснал и...
Не искам да знам! - Шофьорът е мъртъв.
Извинявай. Самотата тук ме влудява.
Нещо за пиене? - Не, благодаря.
А, да, забравих. Седни, Джо.
За каква работа искаше да говорим?
Аз нищо не знам за фирмата.
Адвокатите ми обясниха някои неща, но нищо не ми е ясно.
Не мога сама да ръководя фирмата. Някой трябва да ми помага.
Аз ли? - Да. Ед ценеше твоите идеи.
Искам да ми бъдеш партньор.
Партньор? - Да, ще делим по равно.
Документите са готови, остава само...
Какво има? Не искаш ли да притежаваш половината?
С друг – може би.
Но с теб – едва ли. - Защо, Джо?
Ако не намеря кой да ми помогне, ще изгубя предприятието.
А ти никога няма да имаш шанс като този.
И няма да се месиш? - Обещавам ти.
Не разбирам нищо от камиони. - Нямах предвид камионите.
Помогни ми, Джо, няма към кого да се обърна.
Какъв е отговорът ти? - Ако бъде така, както казваш,
приемам. - Няма да съжаляваш.
Да пийнем по случая. - Добре. На мен съвсем малко.
Ще върви чудесно, Джо. Както би желал Ед.
Може и да си права.
Нека нашето партньорство бъде дълго и успешно!
Би могло да излезе нещо добро.
Ще създадем допълнителни линии,
ще купим още камиони, ще сключим нови сделки.
Ще стигнем далеч. - Да, ще стигнем.
Хей, Джо, какви са тези коли? - Хладилни – бизнес с мляко.
Откъде ще намеря 20 нови шофьори? Бил Макгаун добър ли е?
Ако улучи някой завой, това си е чисто съвпадение.
Така си мислех и аз.
Какво има? - Трябва да регулирам този възел.
Колко време ще отнеме? - Около 15 минути.
Здравей, Джо.
Как си?
Това ли са новите камиони? - Да. Купила си кабриолетче?
Профукваш всички печалби, а? - Печелим достатъчно, за да харчим.
Каква елегантна дрешка! - Харесва ли ти?
Значи забеляза. Не е рано да сваля траура, нали?
Не, не мисля. - И аз така реших.
Огледай ме добре, скоро няма да се появя в този тоалет.
Извини ме.
Здравей, Каси.
Ела да те представя на г-жа Карлсън.
Г-жо Карлсън, това е Каси Хартли. - Много ми е приятно.
Докато си говорите за бизнес, ще почакам отвън.
С Каси ще излезем да похапнем. - Искате ли да дойдете с нас?
Не, благодаря. - Джо!
Какво има? Донеси вода.
Да я заведем на лекар. - Заведете ме вкъщи.
Качвай се, Каси.
Ще вкарам колата в гаража. - Не, спри! Искам да сляза!
Какво ти става? - Моля те, искам да сляза!
Мога ли да помогна с нещо? - Оставете ме сама!
Здравей, шефе.
Документи от "Федерал газ". Изглеждат редовни.
Ей сега ще ги прегледам.
Г-жа Карлсън дойде, докато те нямаше. Може още да е тук.
Добре.
Здравей, Джо. - Здравей.
Може ли да прегледаме този договор? - Чудесно.
Как си тази вечер? - Много по-добре.
Извинявай за вчера, Джо. Нервите ми не издържаха.
Замини за известно време, трябва ти промяна.
Твърде се заседя в тази къща. - Може би си прав.
Г-ца Хартли е много симпатична.
Отдавна ли я познаваш? - Доста отдавна.
Добре ли прекарахте снощи? - Да.
Извини й се от мое име. - Тя не обърна внимание.
Да хапнем заедно? - Вече ядох.
Може само да пийнеш нещо и да потанцуваме.
Трябва да направя изчисления за новите камиони.
Остави го за утре. - Утре имам куп други неща,
а изчисленията са много важни.
Извинявай, уж съм ти партньор, а те откъсвам от работата.
Франк Конърс помоли да те заведа на празненство у тях в петък.
Съжалявам, няма да мога. - Само това чувам от теб!
Преди беше, защото мъжът ми ти беше приятел. Но той е мъртъв.
Мъртъв е от шест месеца. Сега защо не можеш?
В петък се женя. Достатъчно ли е като причина?
Жениш се? За оная червенокосата ли? - Да, за нея.
От къде на къде се жениш за нея? - Реших, че е добра идея. Нещо против?
Да, имам доста против! Позволяваш си да ме правиш на глупачка.
По-добре се отпусни. - Тъп шофьор,
ако не бях аз, щеше да блъскаш камионите по крайбрежието.
Аз накарах Ед да те махне от там. Сложих чиста яка на мръсния ти врат
и пъхнах парите в джоба ти. А ти си решил да ме изоставиш?
Споразумяхме се да върша определена работа.
Печеля както за теб, така и за себе си.
Аз те вкарах във фирмата,
дадох ти парите от застраховката за нови камиони.
Който и да е от улицата щеше да ми свърши същата работа.
Щом не ти харесва, ще напусна. - Няма да напускаш!
Ти ми принадлежиш и ще останеш. Ако не ти харесва, ще свикнеш.
И няма да се жениш.
Ще се оженя за Каси. Твоето мнение не ме интересува.
Тя няма право над теб! Ти си мой, не те пускам!
Извърших убийство, за да бъдеш мой! Разбра ли? Убийство!
Какво? - Аз убих Ед.
Убих го, за да бъда с теб.
Ти вечно ме дразнеше с "Да, г-жо Карлсън", Не, г-жо Карлсън".
Ти ме подтикна да го направя!
Аз не исках, но ти ме накара да убия Ед, твоя приятел!
Джо, къде отиваш? - Изчезвам от тук! Стой далеч от мен!
Не си отивай, забрави какво казах. Беше от ревност.
Не съм убила Ед. Беше инцидент. - Запази тази плоча за някой друг.
Може да ти потрябва. - Ще се държа добре.
Ожени се за нея, само не ме напускай!
Моля те, върни се!
Не исках да убивам никого!
Той ме накара да го направя!
Да, той ме накара да го убия!
Той каза, че ще ме убие, ако не го направя.
Аз не исках да го направя, но се страхувах от него.
Джо искаше парите от застраховката. Искаше да вземе всичко.
Един момент.
Задръжте Джо Фабрини и го доведете тук.
Значи сутринта, след смъртта на съпруга ви,
вашите показания бяха пълна лъжа?
Не исках да лъжа, но се страхувах да кажа истината.
Сега вече не се страхувам. - Значи истината е, че Фабрини
ви е подтикнал да убиете съпруга си? - Да, така е.
Той ме накара да го убия. - Седнете.
Ще продиктувам признанието ви. Поправете ме, ако сбъркам нещо.
"Аз, Лана Карлсън..."
ШОФЬОР НА КАМИОН И ВДОВИЦА СЪУЧАСТНИЦИ В УБИЙСТВО!
ФАБРИНИ ОБВИНЕН ЗА СЪУЧАСТИЕ В УБИЙСТВО
Тя не очаква, че ще приема срещата. Ще бъде изненадана.
Имам да й кажа едно-друго! - Говори на нея, не на мен.
Какво ти става? - Тази врата се отвори сама!
Нищо чудно, тя е с фотоклетка.
Няма да мина през нея! Няма, казвам ти!
Я престани! - Моля ви, не ме насилвайте!
Очаквах да се появиш. Какво искаш?
Да кажеш истината. - И каква е тя според теб?
Джо няма нищо общо с убийството. Няма нищо общо и с теб.
А знаеш ли какво правеше вечер, когато казваше, че работи в гаража?
Мислиш, че е бил в гаража ли?
Защо мислиш, че го взех във фирмата и му дадох парите от застраховката?
Защото има честно лице? - Говори каквото искаш,
но няма да повярвам, че Джо е докосвал такава като теб.
Защо си толкова сигурна? - Защото го обичам.
Ти не знаеш какво е да обичаш един мъж!
Аз ще го взема със себе си, където и да отида!
Ти си по-лоша, отколкото си представях. Защо не им кажеш,
че сама си убила съпруга си, за да не ти пречи?
Че Джо не искаше да те погледне?
А когато си разбрала, че смята да се ожени за мен,
си решила да направиш всичко, за да го спреш.
Ти си нагласила всичко, нали? Но си го нагласила грешно.
Защото аз съм тази, която...
Спрете тази врата! Спрете я!
- Хайде, времето изтече.
Няма да мина през тази врата!
Хайде! - Няма! Не можете да ме принудите!
Тая мадама за какво пищи? - Май не й харесва обслужването.
Не разбирам защо вратите се развалят все по обедно време.
Тази вече е добре. Затварям я.
Ваша чест, обвинението ще докаже, че Джо Фабрини,
чрез принуда и заплахи, е накарал съпругата на убития,
все едно, че използва кама или револвер,
да извърши хладнокръвно, брутално, предумишлено убийство.
Ще повикам първия свидетел – г-ца Сю Картър.
Вярно ли е, че в нощта на убийството сте били в дома на Карлсън?
Да, ваша чест. - Г-це Картър, само към съдията
може да се обръщате с "ваша чест". - Приятно ми е.
На празненството чухте ли Фабрини и г-жа Карлсън да разговарят?
Да, ваша чест. - Г-це Картър, аз ви зададох въпроса.
Къде се водеше този разговор?
Бях в тоалетната... пудрех си носа,
и през прозореца видях двамата да спорят до неговата кола.
Чухте ли какво казват? - Е, не можех да чуя точно,
но ми се стори, че единият иска другият да направи нещо.
Но не можах да разбера кой кого и за какво.
Г-н Фабрини, когато брат ви стана шеф във фирмата,
получихте ли работа като ръководител движение?
Да, но... - Протестирам!
Протестът се приема. - Това е всичко.
Г-це Хартли, казвате, че с Фабрини сте планирали женитба.
Точно така. - Защо не се оженихте по-рано?
Не можехме да си го позволим. - Г-н Фабрини често ли работеше вечер?
Да. - Можете ли да се закълнете?
А ако той не се е оженил за вас поради връзката си с г-жа Карлсън?
Протестирам! - Протестът е приет.
Свидетелят може да не отговаря.
Не е ли вярно, че е държал двете ви далеч една от друга,
докато една вечер объркал срещите и сте се озовали лице в лице?
Протестирам! - Протестът е отхвърлен.
Тогава г-жа Карлсън се е притеснила и е припаднала.
Призля й. - От шока, че любимият й мъж,
по чиято повеля е убила собствения си съпруг, има и друга жена.
Джо не е участвал в убийство.
Той няма нищо общо. - Това е всичко.
Казахте ли на г-н Фабрини нещо за г-жа Карлсън?
Не си спомням. - Например, че след идването му,
г-жа Карлсън посещава много по-често гаража?
Не помня. - Нищо ли не помните?
Защо не помните? - Може би имам лоша памет.
Ваша чест, призовавам като свидетел г-жа Лана Карлсън.
Изправете се. Заклевате ли се да говорите истината и само истината?
Заклевам се. - Седнете.
Кажете името си.
Лана Карлсън. - Говорете по-високо, моля.
В деня на смъртта на Едуард Карлсън бяхте ли негова законна съпруга?
Да.
Колко време преди това познавахте Джо Фабрини?
Две години. - Къде го срещнахте за първи път?
Г-жо Карлсън, попитах ви къде за първи път срещнахте Фабрини.
Отговорете на въпроса, моля.
Той се смееше.
Да... той се смееше.
Целуна ме, когато беше пиян.
Да, целуна ме, когато беше пиян.
Така че аз си купих нова кола.
Да, купих си нова кола.
И нови дрехи.
Да, бях много хубава.
А той често разказваше отвратителни вицове
и сам се смееше на тях. Вечно се смееше.
После го видях, че лежи там пиян,
и чух, че моторът работи.
После видях вратите и чух мотора.
Видях вратите.
Вратите ме накараха да го направя!
Да, вратите ме накараха!
Вратите ме накараха да го направя!
- Надзирателка, изведете свидетелката.
Те ме накараха да го направя!
Вратите ме накараха да го направя!
Ваша чест, предлагам делото да бъде прекратено, тъй като
единственият сериозен свидетел очевидно е умствено нездрав.
Консултантите психиатри да прегледат г-жа Карлсън.
Станете всички.
СТАЯ ЗА ЖУРНАЛИСТИ
Редакцията, бързо!
Заключението на докторите е, че е смахната.
Трябвало е да я отведат в усмирителна риза.
Делото е прекратено, Фабрини е на свобода.
Странно, но изпитвам съжаление към тази жена.
И аз също.
Какво ще правиш сега, Джо? - Какво ли? Както ти казах.
Давам моя дял на момчетата. Имам нужда от смяна на декора.
А ние? - Ще се оженим, както решихме.
Намирам нов камион и отново хващам пътя.
За нула време ще съм на първа линия. Не съм ли прав?
Не ми е приятно, но щом го желаеш, с теб съм на всеки завой.
Е, вече съм го решил.
Обещах да се обадя в магазина. Би ли спрял за малко?
Добре.
Няма да се бавя повече от минута.
Здравей, Айриш. Каси се обажда. - Здравей, Каси. Какво те тревожи?
Джо е решил да се откаже. Гледайте да го разубедите.
Добре, малката, разчитай на мен.
Аз също вече съм решила.
Разберете ме, приятели, чувствам, че нямам право да остана тук.
Давам ви моя дял и ви казвам сбогом. - Не!
По-кротко, става ли? - В задънена улица си, Джо.
Точно така. Никой не иска да се занимава с ръководна работа.
Пол може да ръководи не по-зле от мен.
Имам си достатъчно проблеми. Освен това чакаме бебе.
Поздравления! Пърл знае ли?
Добра новина, Пол. - Кажи ни и ти добра новина –
че оставаш началник.
Приятели, щастлив съм, че така приемате нещата.
Какво ще кажеш, Каси? - Нали вече си решил, Джо?
Някой трябва да се погрижи за новите поръчки и за договора с "Федерал газ".
Няма да те разубеждавам, щом и момчетата не можаха,
но като те слушам, мисля, че е по-добре да останеш.
Добре, момчета, оставам с вас.
превод НИНА ЧАКОВА
субтитри НИКЧО