Subtitrarea: CAMY-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Bine, copii, liniștiți-vă.
E vremea poveștilor, copii.
Povestea pe care o voi spune, a avut loc cu mult timp în urmă
în inima Africii.
Totul a început la sud de marele râu Limpopo,
într-o vale amplasată la poalele
munților Lebombo.
Și în acea vale
trăia un mare clan de lei africani,
condus de un mascul magnific numit Mogolo.
În clanul sau, Mogolo avea o femelă favorită.
Numele ei era Misava.
În acea noapte, într-un sat de la marginea văii,
Sangoma, care era un vindecător și un povestitor,
le spunea oamenilor săi
despre legenda leului alb.
Cu multe generații în urmă, un leu alb a domnit în vale,
și a fost pace și prosperitate pentru toți.
Dar într-o zi, leul a dispărut.
Nimeni nu prea știa de ce,
dar se credea că atunci când marele șef Muhluri, a murit,
leul l-a urmat,
ca să trăiască cu strămoșii.
Viața a devenit mai grea pentru oamenii din vale.
Mâncarea era insuficientă, și mulți dintre ei erau flămânzi.
Gisani, fiul lui Sangoma,
stătea și asculta cu orele aceste povești,
și cum se uită el așa la foc,
și-a dorit ca leul alb să se întoarcă,
și oamenii săi să aibă o viață mai bună.
Se pare că
dorința tânărului s-a adeverit.
În vale, s-a născut un leu alb.
Dar de ce era blana lui albă?
Era un leu magic?
Ei bine, poporul lui Gisani credeau
că leul alb era un dar de la strămoși.
Și primul a fost văzut după ce o stea strălucitoare
a căzut pe Pământ.
Și de aceea, Shangaan credea că erau albi.
Aveau culoarea stelelor.
Pentru puii nou-născuți, lumea era un loc periculos.
Și Misava trebuia să fie pregătită să-și apere puii
cu viața.
O hienă n-ar fi ezitat să ucidă
și să mănânce un pui de leu vulnerabil.
Ca să-și protejeze puii,
Misava a început să-și mute puii într-o nouă vizuină sigură.
A început cu cel mai mic dintre cei doi,
care a fost cunoscut ca Letsatsi.
Fratele lui, Buti i-a urmat îndeaproape.
Pe măsură ce treceau săptămânile, puii s-au dezvoltat bine.
Letsatsi s-a dovedit a fi un adevărat aventurier.
Era greu să reziste minunilor lumii exterioare.
Trecuse ceva vreme de când Misava s-a hrănit ultima dată.
Era flămândă.
Pentru a-și reface laptele ca să-și hrănească puii,
trebuia să riște și să-i lase singuri
și să se ascundă în tufișuri să vâneze.
Și desigur, minunile lumii exterioare
au fost încă o dată irezistibile pentru pui.
Misava, reîntoarsă de la vânătoare,
a făcut o descoperire teribilă.
Buti era mort.
Și Letsatsi era dispărut.
Misava a căutat și a căutat
dar n-a putut să dea de urma lui Letsatsi.
Furtuna din noaptea precedentă,
a șters complet mirosul lui.
Și Letsatsi, fără mama sa care să-l protejeze,
ar fi fost norocos să supraviețuiască o zi singur.
Condusă de sentimentul că Letsatsi era încă în viață,
a continuat să-l caute.
Dar chemările lui Letsatsi erau pierdute în sălbăticie.
Între timp, Gisani a fost chemat
de tatăl său.
O femeie din sat era foarte bolnavă,
și vroia ca Gisani să caute în acea noapte
o plantă vindecătoare specială
care se găsea doar adânc în vale.
Și ca să ajute la protecția fiului său,
a decis că e timpul să dea mai departe
cea mai de preț moștenire.
A aparținut odată
însuși marelui șef Muhluri.
Lui Gisani nu-i venea să-și creadă ochilor.
Chiar în fața lui, era creatura
despre care tatăl său vorbea foarte des.
Ce trebuia să facă Gisani?
Trebuia să facă un foc.
Leilor nu prea le place focul.
Focul l-ar fi speriat.
Trebuia să-l ducă în sat.
Trebuie să înțelegeți,
că pentru tânărul
care a crescut cu poveștile tatălui său
despre leul alb,
era o creatură sfântă,
și n-ar fi îndrăznit s-o atingă.
Atunci ce a făcut?
Decât să intervină, a stat aproape de pui.
Această primă întâlnire
a avut un impact puternic asupra lui Gisani.
A știut pe loc că destinul lui
era să vegheze și să protejeze această creatură sacră.
Era timpul ca Misava să se întoarcă
și să-l prezinte clanului, pe Letsatsi.
Blana lui albă, ar fi fost onorată și venerată
în satul lui Gisani,
dar aici, în lumea leilor,
ar fi ajuns doar o curiozitate
printre bătrânii membrii ai clanului.
Și chiar de la început, ar fi fost o luptă
pentru Letsatsi să fie acceptat.
Pe măsură ce treceau zilele,
Afecțiunea lui Mogolo pentru puiul curajos, s-a adâncit.
Și în final, Letsatsi,
leul alb din valea Lebombo,
și-a găsit locul în clan...
chiar alături de tatăl său.
Pe măsură ce anotimpurile treceau,
Gisani, dedicat destinului sau,
și-a petrecut zilele departe de tribul sau,
pe urmele clanului.
Letsatsi s-a transformat într-un mascul tânăr și impresionant.
De acum,
viața în clan era stabilă și liniștită.
Dar la orizont, se adunau nori negri,
și furtuna care se pregătea să lovească clanul
s-a înfățișat în forma
unor doi lei extrem de puternici.
Erau cunoscuți ca Mhahlwa.
Ce înseamnă "Mahaluwa"?
Nu. Mhahlwa.
Înseamnă gemenii diabolici.
Tot acest timp, l-au petrecut
așteptând, doar așteptând ziua
când Mogolo va ajunge la capătul domniei.
Și acea zi a sosit.
Bătrânul Mogolo a fost învins repede.
A fost forțat să rătăcească de unul singur.
Cum a putut să-și părăsească familia?
Era un laș?
Nu, Mogolo nu era un laș!
A încercat să-și măsoare puterile cu un singur adversar,
dar nu s-a putut măsura
cu forțele combinate ale puternicilor Mhahlwa.
Tinerii masculi au fugit să-și salveze viețile.
Mhahlwa i-ar fi ucis
dacă ar fi opus rezistență.
Și vă puteți imagina cât de dificil a fost
pentru Misava să-și ia rămas bun de la unicul pui care a supraviețuit.
Singura opțiune a lui Letsatsi era să se alăture verilor săi mai în vârstă.
Alăturându-se grupului,
ar fi avut o șansă mai mare să supraviețuiască.
Dar nu a fost să fie.
Fără Mogolo care să-l protejeze,
Letsatsi, care mereu a fost văzut ca un intrus,
a fost alungat.
Gisani a aflat că Mhahlwa au preluat conducerea
și a știut că bunăstarea poporului său
depindea de vegherea acestui leu,
mai mult ca oricând.
Înspăimântat de sunetele nopții,
Letsatsi s-a adâncit și mai mult în munți.
Letsatsi a rezistat fără mâncare multe zile,
dar singurul lucru fără de care nu a rezistat, era apa
și acolo, sub el
era răspunsul la setea lui arzătoare.
w ww.s u btit rar i-n oi.r o
Dar chiar și aici, în aceste împrejurimi liniștite,
pericolul pândea peste tot.
Norocos că era în viață,
Letsatsi a trecut granița teritoriului vechiului său clan.
Letsatsi se mișca repede,
și Gisani era deja în urmă cu o zi sau două.
Nu-și putea permite să-i piardă urma tocmai acum.
Letsatsi a ajuns acum într-un teritoriu necunoscut.
Ce a fost asta?
Mă duc să mă uit.
Tu rămâi aici.
Și în acest teritoriu,
locuia cea mai periculoasă creatură din tot ținutul...
omul.
Gisani, care nu era prea mult în urmă,
i-a luat urma lui Letsatsi, urmându-și inima.
De asemenea, a devenit mai bun
la citirea urmelor și altor animale.
Letsatsi a căzut pradă unui crocodil hain?
Mai era în viață?
Singura cale să răspundă la aceste întrebări,
era să treacă râul.
După încercarea nereușită
de a mânca o țestoasă,
și întâlnirea dureroasă cu un porc spinos,
alegerea prăzii corecte s-a dovedit a fi
o adevărată provocare pentru tânărul Letsatsi.
Acum, pierdut prin tufișurile africane,
nu a durat mult până Letsatsi a întâlnit un alt leu.
Cu un răget ca tunetul...
Acest leu era cunoscut ca Ku Dzindza.
A început să urce, cât mai sus pe munte.
Și toate peripețiile l-au ajuns din urmă pe Letsatsi,
iar în cele din urmă, a fost doborât de epuizare.
Cu o nouă zi, venea și o nouă speranță.
În fața lui se întindea o vale neexplorată
plină de viață.
Cu siguranță era ceva acolo jos
să asigure hrana tânărului leu înfometat.
În sfârșit, urmele lăsate de Letsatsi i-au indicat lui Gisani
că ar fi în viață.
Dar deasemenea a realizat repede
că Letsatsi se îndrepta către o zonă
unde oamenii practicau vânătoarea.
După ce l-a evitat pe Ku Dzindza,
ați crede că Letsatsi era nebun
să urmărească un alt leu.
Dar a simțit că era ceva diferit la acesta.
Avea cam 6 luni,
și instinctul lui Letsatsi i-a spus că acest leu
ar putea fi un aliat și un prieten.
Poate că
instinctele lui Letsatsi erau greșite.
Poate acum, culoarea lui
avea legătură cu respingerea lui,
dar acum, asta era ultima grijă a lui Letsatsi.
Era îngrozitor de flămând și trebuia să găsească hrană
și încă repede.
În dimineața următoare, Letsatsi avea probleme serioase.
Nu avea de ales decât să-și unească forțele
cu acest experimentat vânător, din nou.
Și de data asta,
respectând spiritul feroce și determinarea lui Letsatsi,
Nkulu, care înseamnă "vârstnicul"
i-a permis leului să aibă partea lui, în acea zi,
și o nouă prietenie s-a născut deasupra acelei carcase.
Oasele din fața lui Gisani, însemnau vești bune.
Judecând urmele din jurul lui,
însemna că Letsatsi și-a unit forțele cu un alt leu.
Richards era un vânător de prin partea locului
și era curios să știe ce făcea Gisani acolo
atât de departe de satul lui.
Un leu l-a ucis.
Gisani i-a explicat că un singur leu
a doborât un impala,
dar doi s-au hrănit cu el.
S-au hrănit cu el acolo,
și hienele l-au tras doar până aici.
Vânătorul a fost impresionat...
Șacalii au avut și ei partea lor.
Și văzând potențialul de urmăritor a lui Gisani,
n-a pierdut timpul și i-a oferit o slujbă.
Pot să-ți ofer trei mese pe zi.
Richards.
- Gisani. - Gisani.
Prietenia lui Letsatsi cu Nkulu
devenea tot mai puternică.
Și în curând, au devenit nedespărțiți.
Zilele au trecut pașnic, și ei stăteau la umbră
făcând ceea ce face un leu,
în acea parte toridă a zilei...
dormeau.
Și când s-a întunecat, a început și vânătoarea.
În seara asta au prins mirosul unei prazi ușoare.
Mamă!
Câteva nopți mai târziu, cei doi prieteni, au fost martorii
unui spectaculos foc de artificii al Mamei Natură.
Au fost înconjurați de un lac de foc.
Erau prinși în cursă.
Nkulu, cel mai puternic dintre ei,
a reușit să se cațere în siguranță.
Dar Letsatsi...
nu a reușit.
Ce s-a întâmplat?
S-a ars?
A murit?
Ușor, copii.
Ușor.
Încă mai am de povestit.
Letsatsi a tot încercat
și în sfârșit, cu ultima picătură de putere,
a reușit să se cațere și s-a alăturat prietenului său.
Să găsești un prieten, e un lucru bun,
în special unul care te poate învăța tehnici importante de supraviețuire.
Dar uneori prietenii te pot conduce
pe căi periculoase și te pot învăța obiceiuri rele.
Nu pot să cred.
Nu... Nu...
Nu!
Cu burțile pline,
Letsatsi și Nkulu nu aveau nicio grijă.
Viața era frumoasă.
Fermierul a fost de acord să-l vândă pe Nkulu
lui Richards, vânătorul,
care probabil l-ar fi împăiat.
Se pare că te-am întrecut de data asta.
Am prins un leu.
Uită-te.
Și pentru o secundă,
Gisani a fost cuprins de o teamă teribilă.
Erau doi.
Totuși, celălalt a scăpat.
Știi ce a fost interesant?
Celălalt era alb.
Alb? Ești sigur?
Da.
Nu l-am ratat cu mult.
Atunci, Slavă Domnului că nu ești un bun țintaș.
Ce vrei să spui?
Richards i-a spus fermierului
că știa o duzină de vânători străini
care ar plăti regeste pentru așa un trofeu.
Fii cu ochii pe albicios.
Sunt mai mulți acolo de unde a venit.
Sigur.
Atunci, încarcă-l.
Încă o dată,
lumea lui Letsatsi, a fost întoarsă pe dos.
Așa că, pentru prima dată,
părea că Letsatsi se va da bătut.
Fără prietenul lui apropiat, Nkulu,
și fără nimeni care să-l învețe să vâneze,
Letsatsi avea mari probleme.
Dar dacă am învățat un lucru până acum, e acela că,
Letsatsi nu se dă niciodată bătut.
Și bazându-se pe puținele, puteri rămase,
s-a forțat să se ridice și să încerce încă o dată să vâneze.
Ce victorie dulce pentru Letsatsi
a fost acea bibilică.
Și deși nu era prea mult de mâncat,
ci mai degrabă osoasă,
a fost prima lui vânătoare de succes,
și s-a bucurat de fiecare îmbucătură.
Letsatsi a devenit o forță de temut.
Chiar și cea mai periculoasă hienă, nu se putea măsura
cu puterea lui crescută și cu încrederea în el.
Și așa, zilele s-au transformat în luni,
și lunile în ani,
și Letsatsi a devenit leul care a fost menit să fie.
Veștile despre forța și frumusețea lui Letsatsi
au început să se răspândească dincolo de vale,
și vânătorul care s-a ținut de cuvânt,
i-a trimis o invitație celui mai înstărit client al lui,
să vină să vâneze una dintre cele mai rare
și cele mai magnifice animale din toată Africa.
Și fără ezitare,
un vânător pe nume Nicalski,
a venit să-și ceară trofeul.
Vânătoarea a început.
Ce să facă Gisani?
Cum să explice
oamenilor din sat,
că el a fost cel care i-a condus pe vânători la leul alb?
Dar de ce nu a plecat de la vânători
ca să-l gonească pe Letsatsi?
Bună întrebare.
Dar cred că a simțit că e mai bine
să stea aproape de pericol.
Și asta însemna să stea aproape de vânător.
Pentru Letsatsi, a venit timpul
să lupte pentru un clan al lui.
A început lunga călătorie înapoi spre ținuturile
leului cu răgetele ca tunetul,
Ku Dzindza.
A fost aici ieri.
Să mergem.
Unde e?
A plecat în direcția opusă.
Corect, îi tăiem calea de-a lungul râului.
O să-l prindem acolo.
E prea departe.
Trebuie să ne facem din nou tabăra.
Ce se întâmplă cu tine?
Pentru că mi se pare
că ne învârtim în jurul cozii de două zile.
Șefule, trebuie să vă spun ceva.
Leul alb...
L-ai pierdut?
Suntem chiar după el.
Nu plătesc atâția bani ca să mă uit la peisaje.
Pentru Dumnezeu!
Mă faci să mă simt prost.
Leul alb, nu putem să-l ucidem.
Te-a bătut soarele în cap?
E o vânătoare de lei.
Omul ăla din mașină a plătit o căruță de bani pentru asta.
Dar legenda spune...
Legenda e o poveste de adormit copiii.
E doar un leu, Gisani.
Ce mai e de data asta?
Unde e?
Se îndreaptă în direcția aia.
Adună-te, omule.
Mintea tânărului se învârtea.
Știa că nu va putea trage de timp multă vreme.
Se pare că îi acorzi prea mult credit omului tău.
Părerea mea e că e nomad.
Căuta noi ținuturi,
în căutarea unui clan pe care să-l provoace.
Cum ai spus că te cheamă?
Gisani.
Gisani?
Gisani.
Da, d-le.
Pușca asta trebuie curățată bine.
Da, d-le.
Și unge-o cum trebuie.
Da, d-le.
Îl prindem mâine.
Asta ți-o garantez.
Mâine.
Mâine ucid un leu alb.
Ca două forțe masive ale naturii,
leii erau pe curs de coliziune,
fiecare pas aducându-i mai aproape
de ceea ce urmă a fi cu siguranță o luptă până la moarte.
Să mergem.
În sfârșit.
Sunt doi.
Trebuie să așteptăm!
Nu aștept.
Ăsta e leul meu.
Nu trage, Nicalski.
Pot să-l dobor ușor de aici.
Am spus să nu tragi!
L-am prins.
Nicalski, mai e un leu acolo!
L-am ratat.
Dar cum?
Vânătoarea s-a terminat.
Obiectivul.
Pușca mea a fost sabotată.
E strigător la cer!
El mi-a curățat pușca aseară.
Trebuie să-mi fi modificat obiectivul.
E imposibil.
Leul alb trebuie să trăiască.
Dă-te din fața mea.
Dacă vrei să-l împuști,
va trebui să mă împuști mai întâi pe mine.
Richards, controlează-ți omul.
Nu vor mai fi omoruri azi.
Richards.
S-a terminat.
Nu ai să auzi ultima oară de mine.
Să mergem acasă.
Ești Gisani, nu-i așa?
Văd că cineva a fost atent.
Da, draga mea,
eu sunt cel căruia i se spune Gisani.
Sunt un Shangaan
și am fost însărcinat de tatăl meu
să protejez leul alb, Letsatsi.
Și făcând asta,
încerc să asigur pacea și prosperitatea poporului meu
pentru mulți ani de acum înainte.
Deasemenea, am ajutat la stabilirea Sanctuarului Sălbatic.
În ceea ce îl privește pe Letsatsi,
A condus cel mai puternic clan,
din toată valea.
Subtitrarea: CAMY-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro